Справа №488/1794/14-ц 18.05.2016 18.05.2016 18.05.2016
Справа № 488/1794/14-ц
Провадження №22-ц/784/1017/16 Суддя першої інстанції: Безпрозванний В.В.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Буренкової К.О., Темнікової В.І.,

із секретарем: Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 її представника - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. На момент смерті батька він був малолітнім, а єдиним законним представником на той час була його мати - ОСОБА_8, яка перебувала з померлим ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах та вчасно не звернулась до нотаріальної контори, оскільки не була повідомлена про смерть спадкодавця та наявність спадкового майна.

Він, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але з пропуском установленого законом шестимісячного строку, у зв'язку з чим, державним нотаріусом йому було роз'яснено про можливість продовження строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на презумцію поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач просив суд, продовжити йому строк на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, постановлено з порушенням норм процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 29 березня 1983 року, батьком ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено - ОСОБА_7, а матір'ю - ОСОБА_8 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про встановлення батьківства - ОСОБА_7 визнаний батьком дитини ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_8 (а.с.12).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області 28 лютого 1966 року ОСОБА_7 належала 1/3 частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 яка згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 21 липня 1981 року №672 перейменова на АДРЕСА_1 (а.с.8,28).

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №1800 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового АДРЕСА_1

З наданої інформації державного нотаріального архіву Миколаївської області від 18 жовтня 2012 року та 7 жовтня 2013 року спадкова справа після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно алфавітним книгам обліку спадкових справ П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори не заводилась (а.с.14, 44).

З копії будинкової книги та наданих довідок КП «Океан» вбачається, що ОСОБА_3 - сестра померлого ОСОБА_7 з 19 грудня 1969 року по теперішній час зареєстрована та проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 31-39, 41).

Відповідно до змісту пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрила ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.ст. 548, 549, 550 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вказаний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладене, правила ст. 550 ЦК України в редакції 1963 року можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнанні судом поважними.

Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність спадкового майна або інформації про спадкову масу, то положення вказаної норми не застосовуються.

Як на підставу поважності причин пропуску позивач посилається на відсутність доказів про те, що його мати разом проживала з померлим або була вчасно повідомлена про смерть спадкодавця та була освічена про належне йому спадкове майно.

Судом встановлено, що мати позивача була присутня на похованні його батька та їй достовірно було відомо про належність останньому 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Крім того, 1 січня 2001 року позивачу виповнилося 18 років, а з заявою про прийняття спадщини від звернувся до нотаріальної контори лише у 2012 році, що вбачається з листа П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2012 року (а.с.15).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність поважності причин у позивача для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з пропуску строку для звернення з позовом до суду.

Проте, з таким висновком погодитися в повній мірі не можливо.

Відповідно до роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, в якому зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та помилково відмовив у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності, а не з недоведеністю позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову, яким судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України надана належна оцінка.

Керуючись ст. ст. 303, 309,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: