Справа № 415/1249/16-ц
Провадження № 6/415/98/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лисичанська подання старшого держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене із Виконуючим обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі в.о. генерального директора ПАТ «Лисичанськугілля» ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Старший держаний виконавець Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з поданням, погодженим із Виконуючим обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції - ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі в.о. генерального директора ПАТ «Лисичанськугілля» ОСОБА_3.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходяться виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду Луганської області № 2а-22786/08 від 25.12.2008 року про стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь ВВД ФСС заборгованості у сумі 53977,82 грн. 29.07.2009 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження, копії постанов надіслані сторонам для виконання та відома та виконавчий лист приєднано до зведеного виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем були зроблені запити до реєструючих організацій про наявність у боржника рухомого та нерухомого майна та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Станом на 24.03.2016 року виконавчі документи щодо стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь ВВД ФСС заборгованості у сумі 53977,82 грн. щодо сплати боргу не виконані, оскільки боржник ПАТ «Лисичанськвугілля» ухиляється від виконання даного судового рішення.

Посилаючись, що невжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України може стати загрозою щодо обовязковості виконання рішення суду на всій території України чи взагалі зробити неможливим його виконання, у своєму поданні державний виконавець просить тимчасово обмежити боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі в.о. генерального директора ПАТ «Лисичанськугілля» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначеного на підставі наказу Міненерговугілля України від 29.02.2016р. № 29-к/к у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відповідно до виконавчих документів щодо стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь ВВД ФСС заборгованості у сумі 53977,82 грн.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду подання повідомлялась належним чином, в судове засідання не зявилась, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі у звязку з великим навантаженням у роботі.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Правильне застосування судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Розглянувши вказане подання, дослідивши письмові матеріали, додані до нього, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України тощо, встановлено, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобовязання, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Статтею 7 вищевказаного Закону встановлено, що Правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 06.06.2008 р. № 25-32/507 щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів, на виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 № 25-32/463, № 25-5347, а також з метою роз'яснення окремих норм законодавства Міністерством юстиції України визначено наступне. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України». Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Отже, наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Втім, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

З матеріалів подання вбачається, що дійсно у Відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходяться виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду Луганської області № 2а-22786/08 від 25.12.2008 року про стягнення з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь ВВД ФСС заборгованості у сумі 53977,82 грн.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до чинного законодавства особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

З подання державного виконавця та матеріалів доданих до нього встановлено, що у провадженні Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 14001194 по примусовому виконанню виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду Луганської області № 2а-22786 від 10.02.2009 року про стягнення з ВАТ «ЛВ» на користь Фонду соц. захисту інвалідів заборгованості борг 53977,82 грн.

В поданні державного виконавця зазначено, що 29.07.2009 року державним виконавцем було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 14001194, що дійсно підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, доданою до подання.

Водночас, в даному поданні державного виконавця зазначено, що копії постанов були надіслані сторонам для виконання та відома. Втім, в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження того, що боржник був повідомлений та боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду.

Окрім того, в своєму поданні державний виконавець посилається на те, що ним були зроблені запити до реєструючих організацій про наявність у боржника рухомого та нерухомого майна та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. Однак, докази щодо запитів та накладення арешту на рухоме і нерухоме майно боржника в матеріалах подання відсутні.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів подання судом встановлено, що згідно з наказом від 29.01.2016 року № 29-к/к наданим Міністром Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_4, ОСОБА_3 призначено з 02.03.2016 року виконуючим обовязки генерального директора Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», у порядку переведення з Державного підприємства «Первомайськвугілля», за його згодою на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому порядку.

Втім, судом встановлено, що державним виконавцем було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № липня 2009 року, тобто набагато раніше, аніж призначено ОСОБА_3 виконуючим обовязки генерального директора Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля».

Отже, суд приходить до висновку, що господарська діяльність генерального директора ОСОБА_3 не призвела до наявності заборгованості Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» перед Фондом соціального захисту інвалідів, адже, він займає посаду на державному підприємстві з 29.01.2016р., а заборгованість виникла в 2009 році. За час перебування його на посаді генерального директора Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» заробітна плата працівникам виплачується своєчасно, заборгованості щодо виконання обовязкових платежів не виникла. Суд не вбачає свідомих діянь (дії або бездіяльність) боржника в.о. генерального директора ОСОБА_3, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Крім того, слід зазначити що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Доказів, на підтвердження зазначеного державним виконавцем суду надано не було.

Слід зауважити, що згідно з п.п. 5, 6, 7 ст. 6 абз. 4 п. 1 ст. 3 Закону України «Про управління обєктами державної власності», всі дії повязані з плануванням, стратегією розвитку, контролем та виконанням фінансових показників покладені на Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Таким чином, всі витрати повязані з покриттям заборгованості по обовязковим платежам та зборам напряму залежить від бюджетної політики та рішень держави.

На підставі викладеного, суд доходить висновків, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження того, що боржник був повідомлений та боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду; докази щодо запитів та накладення арешту на рухоме і нерухоме майно боржника в матеріалах подання відсутні; не наведено будь-яких доказів на ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених за даним зведеним виконавчим провадженням; до подання не надано ніяких доказів на підтвердження доводів державного виконавця щодо необхідності застосування саме обмеження права виїзду за кордон, а отже, подання не є обґрунтованим.

За таких обставин суд вважає, що подання старшого держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене із Виконуючим обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі в.о. генерального директора ПАТ «Лисичанськугілля» ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 14, 208-210, 377-1 ЦПК України, ст.ст. 33, 124 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

Подання старшого держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене із Виконуючим обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі в.о. генерального директора ПАТ «Лисичанськугілля» ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА