Справа №589/2539/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1199/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Гагіна М. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2016 року про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И Л А :

30 травня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen t4, державний номер НОМЕР_1, укладений 26 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

07 червня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до того ж суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження в будь-який спосіб спірного автомобіля та передати транспортний засіб їй на зберігання.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено, заборонено ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження в будь-який спосіб автомобіля марки Volkswagen t4, державний номер НОМЕР_1 та передано зазначений автомобіль на зберігання ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять оскаржувану ухвалу скасувати, постановивши нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому посилається на те, що чинним законодавством такого виду забезпечення позову, як передача спірного майна на зберігання стороні у справі не передбачено. Зазначає, що судом першої інстанції вжиті заходи про забезпечення позову без належними чином оформленої відповідної заяви.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суддя першої інстанції виходила з того, що є підстави для вжиття заходів щодо забезпечення позову. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується :

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову » від 22 грудня 2006 року №9 розяснено, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу автомобіля марки Volkswagen t4, державний номер НОМЕР_1, що був відчужений ОСОБА_3 своєму батьку ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_6 В звязку з цим, позивач просила визнати договір купівлі-продажу від 26 квітня 2016 року недійсним.

Отже, не вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження спірного транспортного засобу може в подальшому утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_5 Зокрема, існує реальна можливість подальшої реалізації спірного транспортного засобу ОСОБА_4 третім особам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині.

Разом з тим, прохання про передачу спірного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_5 не може бути задоволено, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, обмеження можливості набувачу за оплатним договором - ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися належним йому на час розгляду справи майном.

Згідно інформації наданої в.о. начальника територіального сервісного центру 5945 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області ОСОБА_7 автомобіль марки Volkswagen t4, державний номер НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_3 ( а.с. 5 ).

За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, у випадку задоволення позовних вимог та визнання договору купівлі-продажу недійсним, спірний транспортний засіб буде повернуто титульному власнику - ОСОБА_3, а не позивача. Вимог щодо розподілу спільного майна подружжя та визнання права на вказаний автомобіль за ОСОБА_5 не заявлялось. Порядок користування спірним майном між позивачкою та ОСОБА_3 також не встановлювалося.

Окрім того, оскаржувана ухвала взагалі не містить мотивів, із яких місцевий суд прийшов до висновку про необхідність передачі автомобіля на зберігання ОСОБА_5О та яким чином залишення його у користуванні відповідача ОСОБА_4 може утруднити чи унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити також, що оскаржувана ухвала була постанова за заявою ОСОБА_5, оформленої у відповідності з приписами ст. 151 ЦПК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

З урахуванням викладеного, у відповідності до п. 2) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування ухвали суду в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом передачі спірного транспортного засобу ОСОБА_5 на зберігання, відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_5 в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2016 року в частині забезпечення позову шляхом передачі автомобіля марки Volkswagen t4, державний номер НОМЕР_1 на зберігання ОСОБА_5 скасувати та у задоволенні заяви в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -