28.09.2016 227/2679/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суду Донецької області в складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретар Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є матір'ю неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. 02 квітня 2015 року приблизно о 20.30 годині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, будучи неповнолітнім, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1, в ході з'ясування конфлікту з її неповнолітнім сином ОСОБА_3., умисно наніс тому удар кулаком руки в область обличчя, в результаті якого ОСОБА_3. впав на землю. Після цього ОСОБА_1 умисно наніс ОСОБА_3 удар ногою по голові. В результаті умисних дій відповідача ОСОБА_3 було заподіяне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, у вигляді синця тім'яної області справа, струсу головного мозку. Таким чином ОСОБА_1 своїми умисними діями причинив гр. ОСОБА_3 легкі тілесні пошкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, тобто вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України. Після того як ОСОБА_1 побив сина, тому прийшлось тривалий час лікуватись. Відповідач своїми діями причинив позивачу та ОСОБА_3 моральну шкоду, яка виражається в тому, що ОСОБА_3 було завдано фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я. З моменту отримання ушкодження, було цілком порушена нормальна життєдіяльність. Під час лікування сина була відірвана від нормального способу життя. ОСОБА_3. постійно відчував сильні головні болі. Був змушений відмовитися від своїх звичок і улюблених занять. Позивач та ОСОБА_3. пережили сильний стрес і досі не можуть прийти в себе, обидва перебувають в депресії.
Просила суд стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.
Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду письмову заяву з клопотанням розгляду справи без її участі та проханням задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду направив заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Також просив суд розглянути справу без його участі.
Дослідивши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Встановлено, що дійсно 02 квітня 2015 року приблизно о 20.30 годині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, будучи неповнолітнім, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1, в ході з'ясування конфлікту з малолітнім ОСОБА_3. ,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, умисно наніс тому удар кулаком руки в область обличчя , в результаті якого ОСОБА_3. впав на землю. Після цього ОСОБА_1 умисно наніс потерпілому ОСОБА_3 удар ногою по голові. В результаті умисних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_3 було заподіяне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я , у вигляді синця тім'яної області справа, струсу головного мозку
Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Стягнуто на користь ОСОБА_2. 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2016 року, вищезазначений вирок було змінено в частині призначення покарання, було призначено сто двадцять годин громадських робіт, скасовано вирок в частині задоволення цивільного позову та призначено на новий судовий розгляд цивільний позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про стягнення моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_3 у розмірі 10 000,00 грн.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст.11,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).
Як передбачено ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи вимоги ст.23 ЦК України, роз'яснення п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (ст.1167 ЦК України).
Зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягань на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювача шкоди.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження. Так, встановлено, що саме від дій відповідача ОСОБА_3 завдано тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні встановлено факт порушення прав та інтересів позивача та її сина від протиправних дій відповідача, що підлягає захисту у способи, визначені законом.
Враховуючи, що за обставинами події, яка мала місце 02 квітня 2015 року о 20.30 годині з вини відповідача ОСОБА_1., ОСОБА_3 було завдано тілесних ушкоджень, що підтверджується вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, тому, суд вважає, що від протиправних дій відповідача ОСОБА_3. зазнав моральних страждань, через отриманні ним тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Зважаючи на те, що гр.ОСОБА_3., є неповнолітньою особою, грошові кошти, що підлягають стягненню з відповідача, звертаються на користь законного представника неповнолітнього, його матері, - ОСОБА_2.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1179 ЦК України, ст.ст. 3, 4,15, 29, 10-11, 57-61, 79, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (уродженця м. Добропілля, який мешкає в АДРЕСА_3), на користь ОСОБА_2 (яка мешкає в АДРЕСА_2), 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.Є. Хоменко