Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 березня 2008 року між акціонерним банком «Брокбізнесбанк» (далі - АБ «Брокбізнесбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та ОСОБА_3. було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9 900 доларів США на строк до 03 березня 2011 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,2 % річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено окремі договори поруки, за умовами яких останні зобов'язалася відповідати солідарно перед банком за належне виконання боржником кредитних зобов'язань. Оскільки ОСОБА_3. порушила умови кредитного договору, у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі 7 802,60 доларів США, що еквівалентно 61 835,60 грн., а також 1 948,17 грн. неустойки.

Враховуючи викладене, ПАТ «Брокбізнесбанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказану вище заборгованість.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2011 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2008 року в розмірі 63 783,78 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2011 року в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржувалось, тому не було предметом апеляційного перегляду.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, апеляційний суд виходив із того, що вимога банку до поручителя ОСОБА_4 про виконання взятого нею зобов'язання за договором поруки заявлена поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука припинилася.

Вказані висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що 04 березня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та ОСОБА_3. було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9 900 доларів США на строк до 03 березня 2011 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,2 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 04 березня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено окремі договори поруки, за умовами яких останні зобов'язалися відповідати солідарно перед банком за належне виконання боржником кредитних зобов'язань.

Оскільки ОСОБА_3. порушила умови кредитного договору, у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі 7 802,60 доларів США, що еквівалентно 61 835,60 грн., а також 1 948,17 грн. неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, банк 28 січня 2009 року пред'явив вимогу про повне повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів, неустойки та інших видатків, передбачених договором (а. с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 (а. с. 10-11), не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до ст. 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений строком повного погашення кредиту - 03 березня 2011 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, пред'явивши 28 січня 2009 рокувимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 червня 2016 року № 6-368цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Змінивши 28 січня 2009 рокустрок виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 07 квітня 2010 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів лише 29 вересня 2009 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції невірно встановив, коли банк змінив строк виконання основного зобов'язання, однак по суті вірно вирішив спір в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором, відмовивши у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки унаслідок ухвалення судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ власного рішення результат по суті спору не зміниться, у задоволенні вимоги заявника про скасування рішення апеляційного суду слід відмовити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська