Справа № 464/6978/15 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/2807/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Павлишина .Ф., Приколоти Т.І.,

за секретаря: Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням задоволено позов ПАТ «Ідея Банк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 124180,86 грн. Стянуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, просить його скасувати. Посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував ст.. 6 ЗУ «Про третейські суди», оскільки позовна заява не була подана в рамках ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому підпадає під юрисдикцію третейських судів та повинна розглядатись виключно третейським судом, як передбачено умовами кредитного договору. Крім того зазначає, що внаслідок укладення договору поруки та домовленістю між банком та поручителем щодо штучної зміни підсудності були порушені права відповідача.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу безпідставною і тому її слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до кредитного договору від 23.12.2013 р. отримала від позивача кредит у розмірі 91100 грн. з терміном погашення на 60 місяців. із відсотковою ставкою за користування кредитом 7,9 % річних та за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,05% від початкової суми кредиту.

З метою забезпечення зобов'язання між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 11.02.2015 р., за умовами якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 не виконала взяті на себе зобов'язання, а тому позивач просив достроково розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача кошти, які були надані ОСОБА_4 на поточні потреби.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як випливає із договору поруки, обсяг відповідальності поручителя обмежений сумою 50 грн.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції невірно застосував ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», оскільки позовна заява не була подана в рамках ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому підпадає під юрисдикцію третейських судів та повинна розглядатись виключно третейським судом, як передбачено умовами кредитного договору, є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому третейському суду при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладення кредитного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Цей висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. по справі № 6-2074цс15.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором та стягнення солідарно з боржника та поручителя суми заборгованості у межах обсягу відповідальності поручителя.

Оскільки судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: