Справа № 138/1197/16-ц
Провадження №:2/138/409/16
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Спічко А.В.,

позивача ОСОБА_1,

та її представника ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Її чоловік помер 1998 року. Під час спільного подружнього життя у них народились діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_3. ОСОБА_6 був одружений з ОСОБА_4, під час їх шлюбу народилась дитина. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 помер. Позивач ОСОБА_1 25.01.2005 зареєструвала ОСОБА_4 за вказаною вище адресою. Однак, починаючи з 2010 року відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи той факт, що позивачі хочуть оформити субсидії, а відповідач не проживає в будинку позивача понад рік, та те, що жодних інших домовленостей між сторонами по справі не було, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення.

Згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Позивач ОСОБА_1. є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджуються свідоцтвом про право власності на жилий будинок серії НОМЕР_2

Як встановлено в судовому засіданні, син позивача ОСОБА_6 уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_4, однак згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Згідно домової книги для прописки громадян, ОСОБА_4 25.01.2005 була зареєстрована за адресоюАДРЕСА_2 (а.с.5-9).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до довідки № 64 від 21.03.2016 виданою головою квартального комітету, ОСОБА_4 зареєстрована за адресоюАДРЕСА_2, однак з 2010 року там не проживає (а.с.11).

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації понад 1 рік, в матеріалах справи не має.

Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм права, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає в будинку належному позивачу більше 1 року, та те, що вона не є співвласником даного майна, суд вважає законними вимоги позивача, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 150 Житлового Кодексу України; ст. 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України; ст. 10, 11, 88, 197, 174, 209,212-218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: