Справа № 148/582/15-ц Провадження № 22-ц/772/2170/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 59Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Колос С.С.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільній частковій власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 особисто, та у якості законного представника ОСОБА_3, звернулась з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку квартири, яка знаходиться у спільній частковій власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.10.2011 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право спільної часткової власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Між сторонами у справі склались неприязні стосунки на ґрунті ревнощів до покійного спадкодавця колишнього чоловіка позивачки та батька відповідачки.

ОСОБА_4 через нотаріуса звернулась до ОСОБА_2 з заявою-пропозицією придбати належну ОСОБА_4 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ціну в 12000 доларів США.

Позивачка вважає, що зазначена заява не може вважатись належною та допустимою пропозицією для продажу квартири, а тому просила суд стягнути з відповідачки на свою користь 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що успадкована ОСОБА_4 з виплатою останній компенсації у розмірі ринково встановленої ціни.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 особисто, та у якості законного представника ОСОБА_3, оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2011 року (а.с.77-85), визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що частки співвласників квартири є рівними і становлять по 1/3, тому частка одного із них не може бути визнана незначною.

Посилання ОСОБА_2 особисто, та у якості законного представника ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі про те, що в користуванні позивачів загально перебуває 2/3 спірної квартири, не можуть бути прийняті судом до уваги у звязку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Чинним законодавством не передбачено додавання часток у спільній частковій власності, які належать різним власникам, для визнання частки іншого власника незначною.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що шкода від цього не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Позивачкою не надано доказів того, що в разі припинення права власності на частку відповідачки у спільній квартирі не буде завдано істотної шкоди її інтересам та інтересам членів її сімї.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Однак в матеріалах відсутні будь-які докази внесення ОСОБА_2 особисто, або у якості законного представника ОСОБА_3, коштів на депозитний рахунок.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_5

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_6