Дата документу 13.06.2016
Справа №320/8269/15-ц
Провадження № 2/320/243/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі Луценко П.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 947, виданий 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про зобовязання звернути стягнення на транспортний засіб: марка Volkswagen, модель Polo, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG052022, рік випуску 2013, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976, 94 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

24.04.2013 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав у кредит грошові кошти у сумі 114 940, 06 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок Автомобільного дому «Соллі-Плюс» у якості оплати за автомобіль марки Vоlksvagen, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_2, обєм двигуна 1598 куб. см, рік випуску 2013р. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором, 26.04.2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу № 50008737. Право власності на автомобіль було зареєстровано за ним. Однак, зі змісту листа державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 17.07.2015 року за вих. № 77/26 йому стало відомо про те, що 17.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса № 947, виданим 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель POLO, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG052022, рік випуску 2013, колір синій, реєстраційний номер АР 4810СК, що належить на праві власності ОСОБА_2, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976,94 грн. Однак, вважає, що є законні підстави для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тобто заборгованість, про яку зазначено у виконавчому написі нотаріуса, є спірною, оскільки він неодноразово звертався до банку з метою приведення у відповідність розрахунку заборгованості вимогам чинного законодавства. Відповідач нараховує йому заборгованість, орієнтуючись на курс долара США по відношенню до гривні, не зважаючи на те, що позика була ним отримана в національній валюті гривні. Крім того, він не отримував жодних письмових повідомлень (вимог) від відповідача: чи то про усунення порушень кредитних зобовязань за договором від 24.04.2014 року із зазначенням розміру заборгованості, яка зазначена у виконавчому листі у сумі 237 976, 94 грн., щоб можна було б вважати її безспірною, чи то про застосування застереження про добровільну передачу предмета застави, чи про початок процедури звернення стягнення на заставне майно.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні від 22.12.2015 року підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» ОСОБА_4, який був присутній в судовому засіданні, що відбулося 22.12.2015 року, заперечує проти задоволення позову та пояснив, що починаючи з лютого 2015 року, позивач перестав виконувати взяті на себе зобовязання щодо виплати щомісячних платежів у погашення кредиту, не сплативши щомісячні платежі за лютий (частково), березень, квітень та травень 2015 року. Тому на адресу позивача було направлено Вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення Суми кредиту та сплати заборгованості за договором вих. № 50008737 від 19.05.2015 року, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначена вимога була направлена позивачу на адресу, вказану ним при укладенні договору, а саме: АДРЕСА_1. м. Мелітополь, Запорізька область. Однак позивач жодним чином не відреагував на Вимогу та не вчинив жодних дій, спрямованих на повне виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Таким чином, позивач був належним чином ознайомлений з умовами кредитування, наслідками несплати щомісячних платежів та порядком дострокового повернення кредиту, про що свідчить його особистий підпис на усіх сторінках договору. Таким чином, у зв'язку з неповерненням суми кредиту та заборгованості за Договором згідно Вимоги (повідомлення) відповідача-1 у встановлений 30-денний термін, останній правомірно звернувся 07.07.2015 р, до Третьої особи з метою вчинення оспорюваного виконавчого напису №947 від 07.07.2015 р. Виходячи з вищенаведеного, Позивач був належним чином повідомлений і відповідно до положень Договору і відповідно до вимог законодавства, а тому твердження Позивача про те, що жодного письмового повідомлення щодо необхідності сплати кредитних зобов'язань на його адресу не надходило, не відповідає дійсності та є безпідставним. Крім того, позивач у своїй позовній заяві стверджує, що заборгованість, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Окрім того, Позивачем зазначено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває на розгляді справа про визнання окремих положень Кредитного договору недійсними, що вплине на встановлення розміру заборгованості Позивача. Зазначене твердження Позивача щодо спірності заборгованості є хибним та не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке. Виходячи з нотаріальної практики, яка склалася під час вчинення виконавчих написів, то під документом, що встановлює прострочення виконання зобов'язання за нотаріально посвідченим договором, прийнято вважати заяву стягувача (претензію або тотожний за юридичним значенням документ (повідомлення) про прострочення платежу, передану боржнику безпосередньо стягувачем або надіслану боржникові поштою з зворотним повідомленням, або передану через нотаріуса в порядку, передбаченому ст, 84 ЗУ «Про нотаріат». Відповідачем-1 було надано нотаріусу оригінал Кредитного договору №50008737 від 24.04.2013 р., оригінал Договору застави № 50008737 від 26.04.2013 р., оригінал Вимоги (повідомлення) про дострокове погашення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором № 50008737 від 19.05.2015 р. та докази направлення зазначеної Вимоги боржнику. Аналогічні приписи містить п. 3.1. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 (надалі за текстом - «Інструкція»). Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відтак чіткого переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, жодним законом або іншим нормативно-правовим актом не встановлено. Тому, вищевказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку, тобто перевіряє документи, з яких обчислена заборгованість, не була спірна. Така ж правова позиція підтверджується Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.02.2013 р. №6-30987св12. Отже, Відповідач-1 наголошує на тому, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов'язаний перевірити розмір заборгованості, нотаріус повинен перевірити факт наявності заборгованості відповідно до наданих йому документів, щоб ним було і встановлено. В свою чергу, Відповідачем-1 було здійснено всі необхідні дії передбачені Договором та законодавством для інформування Позивача про наявність заборгованості та необхідність достроково погасити її та суму кредиту. Таким чином, кредитор має право розраховувати розмір заборгованості та визначати чергові платежі виходячи з курсу іноземної валюти, що визначено умовами договору. При цьому сама по собі незгода Позивача щодо такого порядку визначення розміру заборгованості не є підставою для висновку про те, що сума заборгованості, на яку приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, є спірною. Щодо наявності в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду на розгляді справи про визнання окремих положень Кредитного договору №50008737 від 24.04.2013 р. недійсними, жодним чином не пливає на вчинення виконавчого напису, оскільки провадження по справі відкрито 03.08.2015 року, а виконавчий напис вчинено 07.07.2015 року. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису між сторонами не було жодних спорів щодо заборгованості. Крім того, на момент вчинення виконавчого напису стягнення провадилося не за певний строк, а за заборгованість по всьому Кредитному договору № 50008737 від 24.04.2013 року, а тому виконавчий напис № 947 від 07.07.2015 р. вчинений відповідно до вимог законодавства та містить усі необхідні реквізити, а отже не може бути скасований та підлягає виконанню. Також відповідач зазначив, що кредитний договір №50008737 від 24.04.2013 р. не підпадає під жоден із різновидів валютних операції. Таким чином, Відповідач-1 у свої діяльності не використовує валютні операції, отже, йому не потрібна ліцензія, про яку зазначає Позивач. Враховуючи вищевикладене, Відповідач-1 правомірно здійснює діяльність з надання кредитів відповідно до вимог чинного законодавства України.

В подальшому, після оголошення перерви у розгляді справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 з тих підстав, що вважає свої дії законними, оскільки ним, як нотаріусом, виконані всі умови вчинення виконавчого напису передбачені частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», а позивачем в свою чергу не надано письмових доказів які б підтверджували порушення нотаріусом виконання умов та порядку вчинення виконавчого напису. До того ж, нотаріус звертає увагу суду на те, що відповідно до Постанови ВССУ №3 та узагальнення ВССУ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», цивільна відповідальність за «незаконно» вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Таким чином, вважає позивні вимоги безпідставними, направленими на нівелювання інституту позасудового захисту шляхом вчинення виконавчого напису, а тому просить відмови у їх задоволенні.

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.04.2013 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав у кредит грошові кошти у сумі 114 940, 06 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок Автомобільного дому «Соллі-Плюс» у якості оплати за автомобіль марки Vоlksvagen, модель PoloSedan, кузов № НОМЕР_2, обєм двигуна 1598 куб. см, рік випуску 2013р. (а.с.8).

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором, 26.04.2013 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу № 50008737 (а.с. 9-12).

Право власності на автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 910393, виданого Запорізьким ВРЕВ №1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 26 квітня 2013року, про що зазначено в договорі застави.

Згідно листа державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 17.07.2015 року за вих. № 77/26, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 17.07.2015 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса № 947, виданим 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель POLO, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG052022, рік випуску 2013, колір синій, реєстраційний номер АР 4810СК, що належить на праві власності ОСОБА_2, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976,94 грн.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. 1.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року (надалі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п. 2.3. Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У відповідності до п. 3.1., 3.2 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більшетрьох років, а у відносинахміжпідприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п. 1 Переліку нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Однак, встановлено, що заборгованість, про яку зазначено у виконавчому написі нотаріуса, є спірною, оскільки позивач неодноразово звертався до банку з метою приведення у відповідність розрахунку заборгованості вимогам чинного законодавства.

Відповідач нараховує позивачу заборгованість, орієнтуючись на курс долара США по відношенню до гривні, не зважаючи на те, що позика була ним отримана в національній валюті гривні.

Вказані обставини підтверджується графіком сплати заборгованості по кредиту, в якому всі платежі зазначені у співвідношенні до долару США, хоча, як слідує зі змісту листа Директора Департаменту реєстраційних питань та ліцензування НБУ від 30.04.2015 року НБУ не надавав ТОВ «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974) генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій та індивідуальну ліцензію на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Окрім того, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду з липня 2015 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, в якому він просить суд визнати недійсним укладений між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» Кредитний договір від 24.04.2013р. № 50008737 в частині покладення на нього обовязку повертати отримані в кредит кошти платежами у гривнях, розмір яких розраховано за відповідним обмінним курсом, який застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, що визначений відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до цього договору; визнати недійсним графік погашення кредиту - додаток до цього ж договору; визнати недійсними статті 1.3, 1.3.1, 1.3.2 і 2.4 вищезгаданих умов кредитування;

У даній справі з метою встановлення дійсного розміру його заборгованості за кредитним договором на підставі ухвали суду від 08.09.2015 року була призначена судова економічна експертиза.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до зазначеної статті одним з видів є - реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 даного Закону України вказано, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку (тобто шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса) зобовязаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання.

Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Частина друга статті 27 цього Закону встановлює чіткій обсяг інформації, яка повинна міститися у повідомлені.

Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Проте, позивач зазначає, що не отримував жодних письмових повідомлень (вимог) від відповідача: чи то про усунення порушень кредитних зобовязань за договором від 24.04.2014 року із зазначенням розміру заборгованості, яка зазначена у виконавчому листі у сумі 237 976, 94 грн., щоб можна було б вважати її безспірною, чи то про застосування застереження про добровільну передачу предмета застави, чи про початок процедури звернення стягнення на заставне майно.

В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що позивачу надсилався лист з повідомленням про суму заборгованості та він його отримав 04.06.2015 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, надане ним суду.

Однак, позивачем та його представником заперечувався факт отримання такого повідомлення, а тому ними було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи підпису, який міститься у поштовому повідомленні, копію якого надав представник відповідача.

Судом було задоволено дане клопотання та призначена судова почеркознавча експертиза, однак не зважаючи на покладений судом обовязок надати оригінал документу для проведення експертизи, відповідач не надав оригінал поштового повідомлення на який посилався. За відсутності оригіналу обєкту дослідження експертною установою була повернуті суду ухвала про призначення експертизи без виконання.

Таким чином, враховуючи, що доказ, на який посилався представник відповідача, не був представлений суду в оригіналі, що є обовязком сторін, суд не може визнати цей доказ належним.

До того ж, встановлено, що у повідомленні від 19.05.2015 року про наявну заборгованість, яке за поясненнями представника відповідача нібито направлялося позивачу, зазначена сума заборгованості у розмірі 229953,32 грн., а у виконавчому написі 237 976, 94 грн. Однак, нотаріус при виконанні виконавчого напису не звернув на ці розбіжності уваги та безпідставно вважав зазначену стягувачем суму заборгованості безспірною.

Пунктом 5. 3.3. договору застави транспортного засобу також передбачено, що перед початком процедури звернення стягнення заставодержатель направляє на адресу заставодавця повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмета застави заставодержателю.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 даного Закону України зазначено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедуру звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до Витягу з реєстру обтяжень рухомого майна № 47568310 від 04.08.2015р., наданого представником позивача, звернення стягнення не зареєстровано і представником відповідача не доведено факт його реєстрації під час розгляду справи.

Відповідно до п. 4 Порядку виконавчий напис має містити серед іншого інформацію про строк, за який проводиться стягнення, що відсутнє в даному випадку, як слідує зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження, в якому зафіксовані відомості, що містяться у виконавчому написі нотаріуса.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.651,615,612,611 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 947, виданий 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про зобовязання звернути стягнення на транспортний засіб: марка Volkswagen, модель Polo, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG052022, рік випуску 2013, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976, 94 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ : Ю.В. Горбачова