Провадження № 2/127/4494/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

30 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.10.1989 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану сторони зареєстрували шлюб.

Від даного шлюбу у сторін є повнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року у цивільній справі №206/3881/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2012 року до повноліття дитини.

Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому остання просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2016 року у розмірі 19 635,96 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року у розмірі 6 569,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засідання достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №379213, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 15.10.1989 року, між сторонами по справі 15.10.1989 року у Вінницькому міським відділі реєстрації актів громадянського стану сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №3169 (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін є повнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії IV-AM №362695, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 25.02.1992 року (а.с.8), та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №057663, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області 15.07.1998 року (а.с.6).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року у цивільній справі №206/3881/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2012 року до повноліття дитини (а.с.12).

Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, так як не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в результаті чого у останнього станом на 01.05.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 19 635,96 грн., згідно довідки-розрахунку державного виконавця Замостянського В ДВС м. Вінниці Головного ТУЮ у Вінницькій області (а.с.9-10).

Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, стягнення аліментів на підставі рішення суду проводиться відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Із наведеного слідує, що за відсутності такого спору про розмір заборгованості, вона стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення такої заборгованості. За рішенням суду заборгованість може бути стягнута тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у Замостянському В ДВС м. Вінниці Головного ТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист №206/3881/2012, виданий Замостянським районним судом м. Вінниці 10.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2012 року до повноліття дитини (а.с.13). Станом на 01.05.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 19 635,96 грн. Однак, зважаючи, що заборгованість у вищевказаній сумі допущена відповідачем, який сплачував аліменти за рішенням суду і спір по сумі заборгованості у сторін відсутній, така заборгованість не може бути стягнена за іншим рішенням суду, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року у розмірі 6 569,00 грн., суд приходить до висновку, що дані вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Сімейним законодавством України передбачено призначення і виплату аліментів проводити щомісячно, тому за правилами ст.196 СК України нарахування пені проводиться не на всю суму заборгованості, а лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому стягнення аліментів не відбулося.

Така позиція сімейного законодавства узгоджується із положеннями статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Пеня нараховується на всю суму помісячної заборгованості за кожен день прострочення її сплати і її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не було сплачено повний розмір аліментів.

З огляду на вищенаведене, та враховуючи положення ст.ст.10, 11 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року у розмірі 6 569,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також витрати щодо сплати судового збору у розмірі 141,41 грн. у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 196 СК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер відсутній, адреса реєстрації: вул. Сергія Зулінського, 34/67, м. Вінниця, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року у розмірі 6 569 (шість тисяч пятсот шістдесят девять) грн. 00 коп.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 141 (сто сорок одна) грн. 41 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: