Справа № 318/2147/16-ц
Номер провадження №2/318/674/2016
У Х В А Л А

"20" жовтня 2016 р. м. Камянка-Дніпровська

Суддя Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко Віталій Васильовичі,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна. 20 жовтня 2016 року на адресу суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1, в якій вона просить забезпечити свій позов, шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 та передачі його на зберігання громадянці ОСОБА_3 Свої вимоги мотивує тим, що як їй стало відомо зі слів сусідів, позивач ОСОБА_2, маючи на теперішній час у користуванні зазначений автомобіль може в подальшому здійснити його продаж третій особі, і незабезпечення позову може зробити неможливим відновлення порушеного права позивача та утруднити виконання майбутнього рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім того, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначається, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечити шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти,що належні відповідачевіі знаходяться у нього або в інших осіб.

Заявницею до заяви про забезпечення позову не додано жодних належних та допустимих доказів, клопотання про витребування чи забезпечення доказів (зокрема, копії облікової картки щодо реєстрації автомобіля, оголошення у газеті, роздруківка з сайту про продаж автомобіля чи тощо) щодо позивач може розпорядитися спірним майном.

Також, заявницею ніяким чином у заяві не обґрунтовано підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з заявником, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

А в своїй заяві про забезпечення позову заявниця вказала лише про потенційну можливість ухилення позивача від виконання судового рішення.

Окрім цього, зазначений в п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК вид забезпечення позову - передача речі, яка є предметом позову, на зберігання іншим особам направлений, в першу чергу, на запобігання зловживанню стороною по справі своїми процесуальними правами, якщо вона вчиняє дії на затягування вирішення справи, щоб якомога довше користуватися предметом спору, наприклад спірним автомобілем, і отримувати з цього вигоду (якщо автомобіль в оренді тощо). У такому разі при вилученні в неї автомобіля затягування вирішення справи втрачає для нього будь-який сенс. При застосуванні цього виду забезпечення позову заявник повинен довести суду, що він є доцільним, що одна із сторін зловживає своїми правами, а також надати гарантії збереження автомобіля до вирішення справи іншими особами (а не в себе).

Заявницею не надано суду переконливих доказів того, що громадянка ОСОБА_3 заслуговує на довіру і може надати гарантії збереження автомобіля до вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити, оскільки нею не доведено обставин, які є обовязковими для доведення при подачі заяви про забезпечення позову в розумінні ст. 151 ЦПК України та постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4