Справа № 381/2733/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/5614/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 01.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Фастівська міська рада, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми дітьми , -

встановила:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 2006 по 2015 роки, під час шлюбу у них народились донька Поліна, 15.01.2008 року та син ОСОБА_4, 12.12.2010 року, які залишилися проживати з матірю після розірвання шлюбу.

Відповідач чинила перешкоди у побаченні з дітьми, що призвело до звернення до служби у справах дітей та сімї Фастівської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради 01 грудня 2015 року було визначено систематичні побачення позивача з дітьми. Однак, відповідач належним чином на вказане рішення не відреагувала та продовжує чинити перешкоди у зустрічі з дітьми та їх вихованні.

Позивач має стабільну заробітну плату, характеризується з позитивної сторони, має житло і турбується про долю своїх дітей.

Враховуючи викладене, позивач просив суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дочкою та сином; встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою та сином такі способи участі: з 14 год. 00 хв. першої та третьої суботи по 17 год. 00 хв. першої та третьої неділі кожного місяця, в канікулярний період: осінній та весняний по три дні, в зимовий один тиждень та в літній один місяць (липень).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного зясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів про те, що відповідач порушує порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, визначений рішенням виконкому Фастівської міськради від 01 грудня 2015 року.

Такий висновок суду є правильним, оскільки ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати йому в цьому.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що за спільного подружнього життя сторін у них народились донька Поліна, 15.01.2008 року та син ОСОБА_4, 12.12.2010 року, які залишилися проживати з матірю після розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_2, батько дітей, має задовільні умови проживання, позитивно характеризується, працевлаштований.

Рішенням виконкому Фастівської міськради від 01 грудня 2015 року визначено такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей шляхом систематичних побачень саме з 14.00 год. першої та третьої суботи по 17.00 год. першої та третьої неділі кожного місяця, в канікулярний період: осінній та весняний по три дні, в зимовий один тиждень та в літній один місяць (липень), заздалегідь домовившись з матірю дітей. Форми та методи спілкування визначаються ОСОБА_2

У зв»язку зі створенням відповідачкою нової сім»ї, вона разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів про те, що йому відповідач чинить позивачеві будь-які перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Колегія суддів враховує, що спосіб участі позивача у спілкуванні з і дітьми, який просив позивач у позовній заяві, визначений рішенням виконкому Фастівської міськради від 01 грудня 2015 року є таким, що якнайкраще відповідає інтересам дітей і матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка не виконує вказане рішення органу опіки і піклування і не надає можливості ОСОБА_2 бачитись зі своїми дітьми з 14.00 год. першої та третьої суботи по 17.00 год. першої та третьої неділі кожного місяця, в канікулярний період: осінній та весняний по три дні, в зимовий один тиждень та в літній один місяць (липень).

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом переїзду на постійне місце проживання у іншу місцевість, не надавши йому точної адреси, є необґрунтованими, оскільки на ці обставини позивач не посилався при обґрунтуванні позову. Крім того, в ході розгляду справи відповідач неодноразово заявляла про місце проживання своє та дітей в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, про це місце проживання дітей відомо також органу опіки та піклування виконкому Фастівської міськради ( а.с.33, 41,92).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову і ухвалив рішення в інтересах дитини з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :