ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Буймовій Л.П.,

за участі секретаря: Корченко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресую: АДРЕСА_1. Усунути позивачу - гр. ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення із зазначеного житлового будинку гр. ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, є одноособовою власницею домоволодіння (житловим будинком) АДРЕСА_1. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за нею з 27.10.2008 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року. Разом з тим на даний момент в житловому будинку зареєстрований і проживає відповідач, який є для позивача стороннім, хоча являється їй рідним братом та втратив право користування житловим будинком, після спадкування за заповітом (позивачем по справі) вказаного житлового будинку. Проживання разом з відповідачем є нестерпимим. ОСОБА_2 чинить неправомірні дії відносно своєї сестри гр. ОСОБА_1. Звертаючись до суду, позивач сподівається усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення відповідача, оскільки відповідач добровільно залишити житловий будинок відмовляється.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, зазначила, що десять років сплачує комунальні послуги у будинку АДРЕСА_1, власником якого вона є згідно свідоцтва на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та повідомив, що відповідач користується житловим будинком без належних правових підстав, не виконує обов'язки по догляду за будинком, не сплачує комунальні послуги, чим завдає значних матеріальних збитків. Крім того, створює перешкоди у користуванні житловим приміщенням позивачці, яка є власником вказаного будинку. Письмове прохання позивача про те, щоб добровільно знятися з місця реєстрації та виселитися з житлового будинку відповідачем проігноровано. ОСОБА_1 тимчасово проживає у будинку АДРЕСА_1, проживання разом з відповідачем є нестерпним. ОСОБА_2 чинить неправомірні дії відносно позивачки, з яким було проведено профілактичну бесіду про недопущення в подальшому неправомірних дій. Представник позивача зазначає, що після спадкування за заповітом та переходу права власності на житловий будинок до позивача, відповідач втратив право користування ним. Житлові права членів сім'ї власника житлового будинку є похідними від права власника цього житлового будинку, припинення права особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Та обставина, що у будинку зареєстрована стороння особа обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження майном, призводить до втручання в особисте життя позивача та членів її сім'ї і родичів. Відповідач псує житло та внутрішні комунікації, мережі житлового будинку, порушує правила співжиття, що робить не можливим для інших мешканців проживання з ним в одному будинку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення згідно якого позов не визнав в повному обсязі посилаючись на незаконність вимог позивача. Зазначив, що у будинку АДРЕСА_1 він народився та проживав усе життя. На даний час теж проживає у даному будинку та є зареєстрованим у ньому. Протягом життя мав добрі стосунки з батьком, який був власником будинку та родичами. Відношення сестри погіршилося після піврічного строку смерті батька, яка почала поводитися агресивно. З моменту оформлення та отримання пенсій відповідач сплачує комунальні платежі в міру своїх можливостей. Натомість позивач, як власник будинку відключила постачання до будинку природного газу та світла. ОСОБА_2 повідомив, що є людиною похилого віку та має проблеми із здоров'ям, змоги відшукати нове житло не має.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивачем та її представником не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та що він чинить перешкоди у користуванні ним. Посилання представника позивача щодо порушення громадського порядку, псування будинку не підтверджується жодними наданими доказами. Ремонт будинку відповідач не здійснює, оскільки хворіє і не має фізичної можливості його здійснити. Позивач не проживає у даному будинку, а відповідач не перешкоджає у користуванні ним та не створює умов неможливого сумісного проживання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є власницею домоволодіння (житловим будинком) АДРЕСА_1. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за нею з 27.10.2008 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року, після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 14, 32, 37).

У будинку за АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_2 з 28.08.2002 року, який є братом ОСОБА_1 (а.с. 40, 47).

Згідно акту комісії від 09 жовтня 2015 року, комісія встановила факт створення перешкод гр. ОСОБА_1 в користуванні житловим приміщенням, оскільки відсутня угода між власником будинку і колишнім членом сім'ї, ОСОБА_2, про безоплатне користування житловим приміщенням будинку (а.с. 36).

Проте, у акті не зазначено яким чином створюються перешкоди та псується житло, акт складений без залучення фахівців архітектури чи працівників БТІ. Тому суд вважає, що акт складений без присутності фахівців, які можуть належним чином підтвердити вказані факти.

Позивачем, ОСОБА_1 направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 письмове прохання від 01.08.2015 року, рекомендованим листом р/л № 389 від 01.08.2015 року про те, що б йому в добровільному порядку знятися з місця реєстрації за місцем розташування житлового будинку та виселитися з житлового будинку (а.с. 21-25). Документів, що підтверджують відповідь на заяву позивачки суду не надано.

13.10.2015 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 звернулися до Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області з заявою з приводу вирішення питань пов'язаного, з проведенням профілактичної бесіди з гр. ОСОБА_2, який на їх думку проявляє неповагу шляхом нецензурної лайки та погрожує власниці будинку знищенням її майна (а.с. 27-28).

Згідно відповіді Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. від 02.11.2015 року № П-773 - повідомлення зареєстроване 13.10.2015 року за № 7656 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Фастівського міського відділу про те, що ОСОБА_2 чинив неправомірні дії відносно своєї сестри гр. ОСОБА_6. під час обстеження житлових умов будинку за адресою: АДРЕСА_1. Буда проведена перевірка, підстав для внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань немає за відсутністю в даному випадку будь-якої кримінального правопорушення.З метою виключення в подальшому непорозумінь, було проведено профілактичну бесіду з гр. ОСОБА_2 про недопущення в подальшому з його боку неправомірних дій відносно родини гр. ОСОБА_1 Також, рекомендовано заявникам для вирішення виниклих спірних питань, які виникли між гр. ОСОБА_2 та його сестрою гр. ОСОБА_1 звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 11).

Відповідно до відповіді Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. на заяву ОСОБА_7 за інформацією, що зареєстрована 14.05.2015 року за №3216 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Фастівського міського відділу, про те, що гр. ОСОБА_8 та його товариші чинили неправомірні дії. Була проведена перевірка, підстав для внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань немає за відсутністю в даному випадку будь-якого кримінального правопорушення (а.с. 30-31).

Як вбачається з листів та відповідей Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. щодо неправомірних дій відповідача, то в діях ОСОБА_2 відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення. Також в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Заяви позивача та її представника щодо неправомірних дій ОСОБА_2 також спростовуються відповідями Пришивальницької сільської ради від 07.07.2015 року № 02-20/63 та від 31.08.2015 року № 02-20/82 згідно яких серед жителів с. Пришивальня, ОСОБА_2 характеризується задовільно, скарг від мешканців села не поступало, інформації щодо зловживання спиртними напоями гр. ОСОБА_2 та компрометуючих матеріалів від правоохоронних органів не надходило. ОСОБА_2 веде звичайних середньостатистичний спосіб життя (а.с.40, 47).

Згідно листа Київобленерго № 06/220/3772 від 02.07.2014 року адресованого гр. ОСОБА_1, що проживає за адресою: будинок АДРЕСА_1 - станом на 01.07.2014 року заборгованість за спожиту електроенергію ст. оновить - 11 194,72 грн., заборгованість виникла внаслідок порушення правил користування електричною енергією. Позивачем також надано розрахунки за електроенергію та акт звіряння розрахунків (а.с. 42-46, 104).

Однак, додані документи, на які посилається позивачка та її представник, не вказують, що заборгованість за електроенергію виникла у ОСОБА_2 чи внаслідок порушення ним правил користування електричною енергією. Натомість представник позивачки, в судовому засіданні вказує, що ОСОБА_1 тимчасово проживає у спірному будинку. Доказів того, які правила користування електричною енергією порушено та якими особами суду не надано.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що в жовтні 2015 року був присутній при складанні акту огляду житлових умов у будинку за АДРЕСА_1. Також був присутній депутат сільської ради, який відмовився підписувати акт. Коли зайшли у будинок помітили безпорядок. Чоловік який у ньому проживав погрожував спалити будинок.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що чоловік який проживає у будинку його дядько. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, перешкоджає у користуванні будинком, погрожує спалити будинок. Йому відомо, що існує заборгованість за природній газ та світло. Коли приїжджав до будинку були змінені замки, тому вимушений був залазити через вікно.

Свідок ОСОБА_10. суду повідомила, що скільки проживає у с. Пришивальня позивачки не бачила. ОСОБА_1 після смерті батька все побила та попалила у будинку. Вона є власником будинку. Відомо, що відповідач отримує пенсію та платив за світло і газ. Племінник виганяє його з дому. ОСОБА_2 народився у даному будинку та проживав, на даний час хворіє, іншого житла у нього немає

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що працює соціальним працівником. Вона доглядала батька позивачки та відповідача. Позивачку коли хорів батько не бачила. Після смерті батька позивачка попалила речі з будинку. ОСОБА_2 хворіє та потребує сторонньої допомоги, іншим житлом не забезпечений.

Як вбачається з показів свідків, ОСОБА_2 проживає у будинку АДРЕСА_1, у будинку безпорядок, проте він перебуває у безпорадному стані, хворіє та потребує сторонньої допомоги. Згідно колективного звернення громадян с. Пришивальня наданого представником відповідача, мешканці села підтвердили, що ОСОБА_2 народився і проживає у вказаному будинку. Постійно допомагав батькам доглядати будинок. На даний час відповідач хворіє, сусіди по можливості допомагають йому. Іншого житла крім даного Конюх А,М. не має (а.с.62, 103).

Аналізуючи докази зібрані по справ у їх сукупності суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно припису п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК УРСР.

Якщо, розглядати кожну підставу окремо, то відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, показів свідків, ОСОБА_2 народився та проживав з батьками у будинку АДРЕСА_1 вів спільне господарство (а.с. 66), тому підстав визначених ст. 71 ЖК УРСР для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком відсутні.

Як передбачено ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157, ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Стаття 157 ЖК встановлює, що виселення членів сім'ї власника житла здійснюється за рішенням суду на підставах, визначених ч. 1 ст. 116 ЖК, тобто на підставах, аналогічних виселенню членів сім'ї наймача. До таких підстав закон відносить: а) систематичне руйнування або псування житлового приміщення; б) систематичне порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання з порушниками інших осіб в одному житловому приміщенні. При цьому виселення допускається за умови, що вжиті заходи громадського впливу виявились безрезультатними.

В процесі тлумачення терміну "систематичність" як підстави для виселення ВСУ суд звертає увагу на те, що відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Отже, доказуванню підлягає як факт наявності самої протиправної систематичної поведінки відповідача, так і той факт, що до нього попередньо вживались заходи, попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями органу місцевого самоврядування, а також заходи громадського впливу.

В судовому засіданні стороною позивача не надано доказів та не підтверджено систематичного руйнування або псування житлового приміщення чи систематичного порушення правил співжиття ОСОБА_2.

Як з'ясовано в судовому засіданні, між сторонами виникають періодично конфліктні ситуації. Але, сама по собі наявність періодичних неприязних, конфліктних відносин між сторонами по справі не може бути безумовною підставою для виселення відповідача без надання іншого житла, і не має законних підстав виселяти його з вищевказаного будинку.

Посилання позивача на аморальну поведінку, зловживання спиртними напоями та погрози спалити будинок судом приймаються критичко, оскільки ці факти не доведено належними і допустимими доказами.

Позивач вказує на ст. 41 Конституції України згідно якої, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджати своєю власністю. Проте, сторона відповідача не заперечує проти права власності позивачки на будинок. Окрім того, ст. 13 Конституції України визначено, що власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Україна в особі її державних органів прийняла зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та не доведеність позовних вимог.

Таким чином, керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 39, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 71, 116 ЖК Української РСР, п.11, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Буймова