АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника державного підприємства «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» Платової Юлії Павлівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» по стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» в якому просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12. 2015 року її поновлено на роботі з 28.10.2015 року на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР», яке в частині поновлення її на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності підлягало негайному виконанню і яке вступило в законну силу.

Незважаючи на те, що зазначене рішення суду підлягало негайному виконанню та набрало законної сили 10.03.2016 року, воно тривалий час не виконувалося відповідачем, і лише 31.03.2016 року згідно з наказом №48-к від 30.03.2016 року позивач була поновлена на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР», з 28.10.2015 року.

Зазначала, що відповідно до наказу №48-к від 30.03.2016 року вона мала приступити до виконання обов'язків заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР», однак наказом №50-к від 01.04.2016 року її було звільнено з займаної посади за згодою сторін.

Позивач вказувала на те, що оскільки, вона 28.10.2015 року була звільнена з займаної посади незаконно, що встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року тому їй має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2015 року по 31.03.2016 року у сумі 56710,56 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50966,04 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної

плати в межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник відповідача ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» Платова Ю.П. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції є неповними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує на те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено та судом першої інстанції не було встановлено факту наявності вимушеного прогулу, що був спричинений винними діями відповідача, що є обов'язковою підставою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилається на те, позивач подаючи позов у справі № 760/19708/15-ц мала на меті не поновлення на роботі, а зміну формулювання причин звільнення, про що свідчать обставини справи. Після поновлення на роботі ОСОБА_2 пропрацювала один день -01.04.2016 року та звільнилася.

В судовому засідання представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що оскільки позивач поновлена на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» з 28.10.2015року, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2015 року по 31.03.2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2015 року наказом ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» № 116-к ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 02.11.2015 року звернулася до Солом'янського суду м. Києва з позовом до відповідача про скасування наказів та поновлення на роботі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.06.2016 року було залишено без змін, позов ОСОБА_2 до ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» про скасування наказів та поновлення на роботі було задоволено повністю.

Скасовано наказ ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» №98-к від 17.09.2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2».

Скасовано наказ ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» №116-к від 28.10.2015 «Щодо особового складу».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» з 28.10.2015.

Стягнуто з ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору.

Стягнуто з ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» на користь держави 974,40 грн. судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі (а.с. 4-9).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 22.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50572501 з виконання виконавчого листа №760/19708/15-ц від 21.03.2016 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» з 28.10.2015 року та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 30.03.2016 (а.с. 24-25).

Наказом генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» Волошина О.В. від 30.03.2016 року №48-к було скасовано наказ ДП ««ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» № 98-к від 17.09.2015 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2.»та наказ ДП ««ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» №116-к від 28.10.2015 «Щодо особового складу», поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» з 28.10.2015 (а.с. 26).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 31.03.2016 року закінчено виконавче провадження №50572501 з виконання виконавчого листа №760/19708/15-ц від 21.03.2016 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» з 28.10.2015 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону «Про виконавче провадження» (а.с. 27-28).

Відповідно до наказу №50-к від 01.04.2016 ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 01.04.2016 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 12).

Частиною 2 ст.235 КЗпП України визначено, що при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Як роз'яснено в п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_2 відбулося 28.10.2015 року суд першої інстанції застосовуючи зазначені норми права, дійшов правильного висновку про те, що середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, що передували звільненню.

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2, згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» був визначений відповідачем у розмірі 484,13 грн. і не оспорювався позивачем.

Таким чином суд дійшов вірного висновку про те, що середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 52286,04 грн. (484,13 грн.*108 робочих днів).

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача середній заробіток в розмірі 50966,04 грн. суд першої інстанції враховуючи позовні вимоги, в обґрунтуванні яких позивач зазначала про зменшення стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 1320 грн., яку вона отримала за час її роботи на іншому підприємстві - ДП «Центр державного земельного кадастру» у період з 18.12.2015 року по 23.12.2015 року зарахував її при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на пункт 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно з яким при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не перевірялось.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем та про невстановлення судом наявності факту вимушеного прогулу, що був спричинений винними діями ДП «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР», що є обов'язковою підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року, яке набрало законної сили встановлено незаконність звільнення позивача, яке мало наслідком позбавлення ОСОБА_2 можливості в період часу з 28.10.2015 року по 31.03.2016 року працювати саме на підприємстві відповідача.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як позивач не була позбавлена можливості працевлаштуватися та під час вимушеного прогулу працювала, колегія суддів відхиляє оскільки норма ч.3 ст.117 КЗПП України, яка передбачала, що в разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в частині першої цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи була виключена на підставі Закону України № 3248-IVвід 20.12.2005 року.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційнийсуд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника державного підприємства «ІНФОРМАЦІЙНО - РЕСУРСНИЙ ЦЕНТР» Платової Юлії Павлівни відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: