АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3872/16 Головуючий 1 інст. - Штих Т.В.
Справа № 638/3993/15-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УкрБізнесБанк» на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ «Український Бізнес Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Проперті менеджмент Україна» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог Банк вказував, що 29 листопада 2013 року між ним та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» був укладений кредитний договір за умовами якого Банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування короткостроковий кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування на поповнення оборотних коштів, розрахунки із постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплата послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_2 29 листопада 2013 року укладено договір поруки. Додатковими угодами до кредитного договору сторони неодноразово змінювали строки повернення кредиту, ліміт суми кредитування та сплату відсоткової ставки. Зобов'язання за кредитним договором ТОВ «Проперті менеджмент Україна» належним чином не виконує, станом на 13 березня 2015 року сума боргу складає 8 641 279,53 грн.

Тому, ПАТ «Український Бізнес Банк» просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» суму заборгованості за кредитним договором у сумі 8 641 279,53 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» на користь Банку 8 641 279,53 грн., а також стягнуто з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» на користь держави судовий збір в сумі 86 412,79 грн. В решті позову в частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УкрБізнесБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що порука не є припиненою, оскільки право на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у Банку з'явилося 06 березня 2015 року і саме з цієї дати починається перебіг шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором належним чином відповідачами не виконаний, проте з урахуванням припинення договору поруки сума заборгованості підлягає стягненню лише з товариства.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується лише в частині припинення поруки.

Згідно з ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 листопада 2013 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» був укладений кредитний договір за умовами якого Банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування короткостроковий кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 300 000 грн. на поповнення оборотних коштів, розрахунки із постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплата послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій строком до 28 листопада 2014 року включно зі сплатою 18,5% річних (а.с.6).

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_2 29 листопада 2013 року укладено договір поруки (а.с.21).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Додатковими угодами до кредитного договору сторони неодноразово змінювали строки повернення кредиту, ліміт суми кредитування та сплату відсоткової ставки.

Так, Додатковою угодою №1 від 30 квітня 2014 року сторони погодили строк повернення кредитних коштів до 28 травня 2015 року включно зі сплатою 18,5% річних за період з 29 листопада 2013 року по 29 квітня 2014 року включно та зі сплатою 20,5% річних за період з 30 квітня 2014 року.

22 травня 2014 року сторонами укладено ще Додаткову угоду , якою визначили, що Банк надає товариству у тимчасове користування короткостроковий кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 5 833 333,34 грн. на поповнення оборотних коштів, розрахунки із постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплата послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій строком до 28 червня 2015 року включно зі сплатою 18,5% річних за період з 29 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року включно; зі сплатою 20,5% річних за період з 01 червня 2014 року до 28 червня 2014 року включно.

29 серпня 2014 року укладена також Додаткова угода №3 до Кредитного договору, якою сторони передбачили, що Банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування короткостроковий кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 8 533 188,74 грн. на поповнення оборотних коштів, розрахунки із постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплата послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій строком до 28 вересня 2016 року включно зі сплатою 18,5% річних за період з 29 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року включно; зі сплатою 20,5% річних за період з 01 червня 2014 року до 28 серпня 2014 року; зі сплатою 24% річних за період з 29 серпня 2014 року до 28 вересня 2016 року включно.

26 вересня 2014 року Додатковою угодою сторони погодили, що у строк до "29 серпня 2014 року" сплатити Банку штраф у сумі 95 000 грн.(а.с.20)

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що станом на 13 березня 2015 року заборгованість ТОВ «Проперті менеджмент Україна» за кредитним договором від 29 листопада 2013 року складає 8 641 279,53 грн., яка складається з:

-8 083 188,74 грн. - заборгованість за основним боргом;

-498 090,79 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

-60 000 грн. - заборгованість за нарахованою комісією.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно зі ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - якого з них окремо.

Зі змісту ст.554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 3.2 вище зазначеного договору поруки зазначено, що порука припиняється з моменту повного виконання боржником або поручителем боргових зобов'язань перед Банком.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Сторонами не заперечується, що зобов'язання за кредитним договором боржником належним чином не виконані.

12 березня 2014 року як на адресу ТОВ «Проперті менеджмент Україна», так і на адресу поручителя ОСОБА_2 були надіслані Банком претензії з вимогою добровільно погасити наявну за кредитним договором заборгованість (а.с.64-66).

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору),так і пред'явлення до нього позову.

Разом з тим, позовна заява про стягнення заборгованості подана Банком лише у березні 2015 року.

Верховним Судом України у постанові № 6-190цс14 від 25.01.2015 року зроблено правовий висновок про те, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Крім того, Верховним Судом України у постанові № 6-263цс15 від 07.10.2015 року зроблено правовий висновок про те, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про припинення договору поруки, оскільки Банк порушив термін в шість місяців, протягом якого він зобов'язаний був заявити вимоги до поручителя. Проте, розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував, що одним із відповідачів є юридична особа, а саме, ТОВ «Проперті менеджмент Україна».

Так, статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув увагу на те, що між сторонами виник спір, пов'язаний з господарською діяльністю відповідача, ТОВ «Проперті менеджмент Україна», як юридичною особою, що витікає з укладеного 29 листопада 2013 року кредитного договору між товариством та Банком, а тому, відповідно до положень ст.ст.1,12 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

У Постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа № 6-1323цс-15 викладена правова позиція, відповідно до якої, згідно статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до вимог ч.1 ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За правилом п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положеннями статті 206 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, справа в частині позовних вимог до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Позивачу ПАТ «Український Бізнес Банк» необхідно роз'яснити, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.

З урахуванням ст.. 303 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та змінити оскаржуване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.4ч.1 ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УкрБізнесБанк» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року - змінити, скасувавши його в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» на користь держави.

Закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша