Справа № 183/1302/16
Провадження № 2-п/183/69/16
У Х В А Л А

23 листопада 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю: секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області заяву відповідача ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року, ухваленим заочно, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинення дій задоволено. Визнано незаконним і скасувано рішення ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська № 350 від 22 січня 2015 року про відмову ОСОБА_2 в приватизації квартири № 63 в будинку під № 3 на вул. Гагаріна в смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Зобовязано ОСОБА_1 відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року та вирішено питання стосовно судових витрат.

20 жовтня 2016 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій останній посилається на не отримування заздалегідь судових повісток про виклик до судового засідання, а також наводить на свій захист доводи власної оцінки тих доказів, з приводу яких судом наведені мотиви в ухваленому заочному рішенні за наслідками їх дослідження, яка передана судді 24 жовтня 2016 року.

Представник ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просив її задовольнити.

Позивачі та треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 19 квітня 2016 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 16 травня 2016 року. В судове засідання 16 травня 2016 року відповідач не з`явився, причин неявки не повідомив, розгляд справи відкладено на 01 червня 2016 року. В судове засідання 01 червня 2016 року, відповідач повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, у звязку з чим судом в порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач про дату засідання 16 травня 2016 року повідомлений належним, оскільки отримав копію позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження того ж дня, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 27), однак докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи, призначеного на 01 червня 2016 року, передбачені ст.76 ЦПК України в матеріалах справи відсутні.

Водночас, відповідач не вказує на належні і допустимі докази, які не були б вже досліджені судом під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті і могли б спростовувати висновки суду за наслідками перевірки їх в судовому засіданні у загальному порядку на достовірність, що виключає другу з підстав для скасування заочного рішення за ст. 232 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 231, 232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинення дій залишити без задоволення.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення у справі, що може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги відповідачем протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем постановлення цієї ухвали.

Суддя Г.Є. Майна