Справа № 310/6216/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в якому зазначив, що 01.08.2013 року він та ОСОБА_2 уклали договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого та за розпискою від 01.08.2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала від нього 71 937 грн., що становило на день укладення договору позики за офіційним курсом НБУ 9000 доларів США, з кінцевим строком повернення 01.09.2013 року.

01.08.2013 року в якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання у повному обсязі солідарно з ОСОБА_2 відповідати перед ним за виконання зобовязань за договором позики.

Відповідачі зобовязання за договорами позики та поруки не виконали, тому просив стягнути з них солідарно борг у відповідності до п. 1 договору позики, яким сторони визначили грошовий еквівалент суми позики 71937 грн. у доларах США, який на 30.08.2016 року складає 229397 грн., враховуючи, що курс НБУ на 30.08.2016 року за 1 долар США складає 25,4887 грн..

Крім того, пунктом 8 договору позики передбачено нарахування неустойки (пені), яка за один календарний рік з 30.08.2015 року до 30.08.2016 року складає: 9000 доларів США х 21,3170 = 191 853 грн. (еквівалент 9000 доларів США боргу на 30.08.2015 року) х 0,4 % (неустойка за кожний прострочений день) х 365 днів = 280 105 грн.

Просив стягнути з відповідачів солідарно загальну суму заборгованості в розмірі 509 502 грн., яка складається з основної суми заборгованості 229397 грн. та 280105 грн. пені, а також 5095,02 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності в якій позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не зявились без поважних причин, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання повісток.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено письмовий договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав позичальнику 71937 грн., що становить на день укладення договору за курсом НБУ 9000 доларів США, а останній зобовязався повернути їх не пізніше 01 вересня 2013 року (а.с.3).

Отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 71937 грн., що становить за курсом НБУ 9000 доларів США підтверджується розпискою від 01.08.2013 року (а.с.4).

У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики від 01.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 01.08.2013 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає солідарно з ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 усіх зобовязань за договором позики від 01.08.2013 року (а.с.5).

Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що строк виконання зобовязання закінчився і позивач 26.12.2014 року звертався до відповідачів із вимогами про виконання умов договору позики та договору поруки від 01.08.2013 року, але відповідачі зобовязання за цими договорами не виконали, тому вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідачів грошових коштів за договором позики підлягають задоволенню.

Позивач посилався на ст. ст. 524, 533 ЦК України і вважав, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість у еквіваленті до долара США, оскільки такі умови передбачені договором позики від 01.08.2013 року, але суд не може з цим погодитися виходячи з наступного.

Згідно розписки від 01.08.2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 71937 грн., що становить за курсом НБУ 9000 доларів США (а.с.4).

У позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що згідно розписки від 01.08.2013 року ОСОБА_2 отримала від нього 71937 грн., а не долари США (а.с.2).

Аналізуючи договір позики від 01.08.2013 року та розписку про отримання грошових коштів від 01.08.2013 року, а також виходячи зі змісту статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникло зобовязання віддати саме таку суму грошових коштів, які отримала за договором позики ОСОБА_2

Враховуючи, що ОСОБА_2 отримала від позивача 71937 грн., тому саме ці грошові кошти підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Пунктом 8 договору позики від 01.08.2013 року передбачено, що в разі прострочення повернення повної суми боргу в зазначений в п. 2.2 цього договору термін позичальник повинен сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 0,4 % від суми заборгованості, що залишилась за кожен день прострочення до повного погашення суми боргу. Пунктом 2.2 договору позики передбачено повернення суми позики не пізніше 01 вересня 2013 року (а.с.3).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які божник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязань.

Пенею є неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просив стягнути з відповідачів пеню в розмірі 280105 грн. за один календарний рік за період з 30.08.2015 року по 30.08.2016 року.

Згідно відмітки ДППЗ «Укрпошта» на конверті позивач звернувся з позовом до суду 30.08.2016 року, тому саме з цієї дати слід відраховувати річний період.

Визначаючи розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з основної заборгованості за договором позики від 01.08.2013 року в сумі 71937 грн., тому 71937х 4% х 365 = 1050280,2 грн., але розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів 280105 грн. відповідно до заявленого в позові.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір підлягає оплаті в розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, який на час звернення з позовом до суду складає 551,2 грн. та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 6890 грн.

З відповідачів підлягає стягненню за договором позики загальна сума 352042 грн.

Оскільки з відповідачів підлягає стягненню загальна сума 352042 грн., тому на підставі ст. 88 ЦПК України з них слід стягнути по 1760,21 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 520, 524, 526, 533, 543, 554, 610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 71 937 грн. заборгованості за договором позики та 280 105 грн. неустойки.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 1760,21 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя