У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Охтирської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, треті особи: Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області, Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державних актів на землю, визнання права власності, виділ частки із майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2014 року за нею визнано право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 належить інша Ѕ частини вказаного будинку.

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 2003 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 власності належить ОСОБА_5, який отримав державні акти на земельні ділянки за вказаною адресою площею 0, 0821 га для введення індивідуального житлового будівництва та площею 0, 7115 га для ведення особистого селянського господарства.

Посилаючись на те, що відповідач не визнає за нею права власності на належну їй частину житлового будинку та на земельну ділянку, на якій вона розміщена, просила, із урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0, 794 га по АДРЕСА_1; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки від 11 березня 2004 року, предметом яких є земельні ділянки площею 0, 0821 га для ведення індивідуального житлового будівництва та 0, 7115 га для ведення особистого селянського господарства; визнати за нею право власності на Ѕ частини спірних земельних ділянок; здійснити поділ зазначених земельних ділянок відповідно до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 березня 2015 року № 16, виділивши їй Ѕ частини земельних ділянок, позначених на схемі жовтим кольором.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 2003 року, видане ОСОБА_5, на земельну ділянку загальною площею 0,794 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0, 194 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 600 га, яка розташована по АДРЕСА_1, в частині визнання за ним земельної ділянки площею 0, 0411 га земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 11 березня 2004 року НОМЕР_1, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0, 0821 для ведення індивідуального житлового будівництва та скасовано державну реєстрацію вказаного державного акта.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 0, 0821 га по АДРЕСА_1, що становить 0, 0411 га.

Здійснено реальний розподіл земельної ділянки загальною площею 0, 0821 га для ведення індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 березня 2015 року № 16, виділивши ОСОБА_4 Ѕ частини вказаної земельної ділянки площею 0, 0411 га, яка на схемі позначена жовтим кольором.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а отже відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0, 7115 га та визнання права власності на Ѕ частини вказаної земельної ділянки, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надав належну оцінку доказам в їх сукупності, правильно визначивши характер спірних правовідносин, обґрунтовано виходив із того, що позов в цій частині є безпідставним, оскільки, із урахуванням приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до позивача переходить право власності тільки на ту частину земельної ділянки, на якій розміщено її частину житлового будинку, право власності на яку ОСОБА_4 отримала на підставі рішення апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2014 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в собі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська