Провадження 2-др/127/49/16
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
при секретарі Кондратюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВОКШВД про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Ухвалою судді Апеляційного суду Вінницької області Денишенко Т.О. від 21.11.2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВОКШВД про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернуто в суд першої інстанції для винесення додаткового рішення.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак повідомлялась належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення не заперечувала.

Згідно розяснень абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі, якщо рішенням суду вирішено різні вимоги, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для відповідних вимог.

Водночас, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільня-ються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Ухвалюючи 21 жовтня 2016 року рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції у відповідності зі ст. 88 ЦПК України не вирішив питання розподілу судових витрат, не стягнув з позивача в дохід держави 551,20 грн. судового збору по оплаті позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру від 28 квітня 2016 року № 43, що призвело до невиконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

Ч. 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу ВОКШВД від 28.04.2016 року № 43 у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 220 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Додаткове рішення суду є невідємною частиною рішення суду від 21.10.2016 року у цивільній справі № 127/17354/16-ц.

Апеляційна скарга на додаткове рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя