Справа № 645/2026/16-ц
Провадження № 2/645/1537/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алфьорової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Ляхової І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.11.2002 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1410.Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, 26.02.2003 р. н., який на теперішній час мешкає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач з 2010 р. не надає матеріальну допомогу на його утримання, хоча є працездатним. Не надання матеріальної допомоги ставить її у скрутне становище, тому вимушена звертатися до суду з позовом і просить стягнути аліменти щомісячно у розмірі 1000 грн.

В судове засіданні позивач повні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також зазначила, що вони з відповідачем не мешкають разом з 2010 року, на теперішній час відповідач не працює, хоча перешкод для цього у нього немає. Іноді надавав допомогу, так як дитина спілкується з ним та його рідним і тому витрати мають місце при таких зустрічах, але вони не значні. Гроші потрібні на харчування, придбання одягу, на зайняття спортом, на шкільні витрати та на інші потреби.

Відповідач ОСОБА_2 про день і час слухання справи сповіщався належним чином, про що є розписка, але в судове засідання не зявився, про причину не явки не повідомив, заперечень на позов не надав.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09.11.2002 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1410. ( свідоцтво № 172328)

Від шлюбу мають неповнолітнього син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з позивачем.

Відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.182 СК України та роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 інших дітей немає, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Тій акт, що відповідач не працює, не звільняє його від обовязку щодо утримання дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 800 грн. на утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України та п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму від 15.05.2006 року розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 521,50 грн.

Керуючись ст.ст. 180 -184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 208,209,212-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ( ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 ( вісімсот) грн. щомісяця, починаючи з 27.04.2016 р. і до часу повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ( ІН НОМЕР_1) на користь держави судовій збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.М. Алфьорова