Номер провадження: 22-ц/785/4116/16
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Барба Віталіна Олександрівна про розірвання договору дарування,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. про розірвання договору дарування посилаючись на те, що позивачу на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.08.2013 року належав житловий будинок АДРЕСА_1. загальною площею 66,7 кв.м., який складається з 2-х житлових кімнат: 23.3 кв.м., 15,5 кв.м., коридору площею 8 кв.м., кухні 13,5 кв.м.. санвузла площею 6,8 кв.м.

Відповідач - ОСОБА_3 є рідним сином позивача.

24.01.2014 року за ініціативою відповідача між сторонами було укладено договір дарування вищезазначеного будинку, договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О.

Позивач посилався також на те, що відповідач не достойним бути обдарованим, так як скоїв злочин проти його здоров'я, що виражалося у нанесенні тілесних ушкоджень.

За заявою позивача слідчим відділом Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України. Слідство триває.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на буд. АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2015 року провадження у справі зупинено до визначення правонаступника.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2015 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення в повному обсязі.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 19.03.2015р. у вигляді арешту на будинок АДРЕСА_1.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без задоволення суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 24.01.2014 року ОСОБА_5 подарував відповідачу буд. АДРЕСА_1. Договір дарування нотаріально посвідчений ПН ОНМО Барба В.О. За п. 13 цього договору його сторони засвідчили, що на момент укладання цього договору вони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними; що їм зрозуміла природа цього правочину, їх права та обов'язки за договором; при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчинюється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним).

ОСОБА_5 під час укладення договору діяв добровільно без будь-якого впливу та присутності сторонніх осіб; дарувальнику нотаріусом було роз'яснено усі правові наслідки договору, його відмінності від заповіту або іншого розпорядження на випадок смерті, ОСОБА_5 був ознайомлений зі змістом договору в повному обсязі та свідомо здійснив відчуження нерухомого майна.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась залучена в якості правонаступника позивача ОСОБА_2, а також відповідач по справі ОСОБА_3.

За ч.1 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду - ч.1 ст. 62 Конституції України.

Таким чином, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, єдиним належним доказом вчинення злочину відповідачем може бути лише обвинувальний вирок суду, який набрав чинності.

Кожна сторона відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного районний суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що позивач не довів скоєння злочину відповідачем проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей, а тому в задоволені позову відмовив.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом порушених кримінальних проваджень відносно відповідача, незнання ОСОБА_5 української мови та нерозуміння своїх дій при укладенні договору дарування від 24.01.2014 року як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко