Справа № 296/3224/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"27" вересня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ "Банк" Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора,

В С Т А Н О В И В

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 128520,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.05.2007 ОСОБА_2 звернувся до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" із заявою на отримання кредиту в сумі 14310 євро.

17.05.2007 року між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 31-15/07-А, з наданням відповідачеві в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 14310 євро з оплатою за процентними ставками визначеними договором з кінцевим терміном повернення до 16.05.2014 року.

У звязку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором у червні 2014 року банк звернувся до суду із позовною заявою та рішенням суду від 02.10.2014 року з відповідача на користь банку було стягнуто суму в розмірі 105110,25 грн., а також судові витрати. У січні 2016 року ОСОБА_2 виконав рішення суду.

Однак, позивач зазначає, що позичальник скористався кредитними коштами але свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання кредитного договору, а саме: у період з травня місяця 2014 року по січень місяць 2016 року позичальник продовжував користуватись кредитними коштами та зобовязаний був сплатити відсотки за їх використання, а також пеню.

У звязку з чим, заборгованість відповідача за кредитним договором існує та складає 128520,04 грн. та включає:

-суму простроченої заборгованості по кредиту 1662 євро 70 євроцентів (що еквівалентно в гривнях 43379,18 грн.);

-сума простроченої заборгованості по відсотках 963 євро 64 євроцентів (що еквівалентно в гривнях 25140,86 грн.);

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, за період з 15.01.2015 року по 15.01.2016 року- 60000,00 грн. Тому позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, погодились із сумою простроченої заборгованості по відсоткам, однак заперечили щодо стягнення суми основного боргу з підстав її стягнення за рішенням суду та повною її сплати, а також просили застосувати строк позовної давності та зменшити суму пені до мінімально можливої до двох тисяч гривень.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2007 року між ТОВ "Фінанси та Кредит", назву якого змінено на ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №31-15/07-А. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси у розмірі 14310 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставками, визначеними п. 4.1 Договору, з кінцевою датою повернення - 16.05.2014 р. (а.с. 13-17).

Відповідно до п. 7.2 кредитного договору договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2014 року частково задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 105 110,25 грн., що складається з простроченої заборгованості по основному боргу - 69 480,74 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 5 629 грн. 51 коп.; заборгованості по пені в сумі 30 000 грн. 00 коп.(а.с. 22-23).

Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 296/5192/14-ц від 10.12.2014 року відносно ОСОБА_2 (а.с. 24).

Постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 12.01.2016 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 296/5192/14-ц від 10.12.2014 року. (а.с. 25).

АТ «Банк «Фінанси та кредит» 23.01.2016 року направило листа ОСОБА_2 за № 049 від 22.01.2016 року про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти днів, яка станом на 15.01.2016 року складає: 2626,34 Євро по курсу НБУ з розрахунку 26,0896 грн. за 1 Євро та заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків в розмірі 447047,26 грн. (а.с.26).

Однак, вказана вимога залишилась не виконана відповідачем.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048ЦК України.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 17 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Отже, між сторонами кредитного договору не припинилися правовідносини, а тому банк правомірно нараховував заборгованість по відсоткам та пеню.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 23.09.2015 року за результатом перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2015 р. у справі за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит " про стягнення кредитної заборгованості з солідарних боржників за аналогічних підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 25140,86 грн. обґрунтованими. Однак, суд відмовляє у задоволення позову щодо стягнення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 43379,18 грн., оскільки за рішенням суду від 02.10.2014 року заборгованість по кредиту стягувалась з відповідача у визначеній судом сумі боргу та вказане рішення виконано ОСОБА_2 повністю.

Суд вважає також обґрунтованими доводи позивача щодо можливості нарахування пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань.

Разом з тим, частиною 3 статі 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов'язань, ступінь виконання зобовязання, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму пені до 2000 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за кредитним договором в сумі 25140,86 грн та 2000 грн. пені.

При таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає заяву відповідача про застосування строку позовної давності необґрунтованою, оскільки позов заявлено в межах такого строку. Сума пені, яка заявлена позивачем до стягнення не перевищує суму пені, яка підлягає нарахуванню в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки сума пені зменшена судом самостійно, судовий збір підлягає стягненню з відповідача з урахуванням суми пені.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість по відсоткам за кредитним договором у сумі 25140,86 грн. та 2000 грн. пені.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір у сумі 1277,11 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович