АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3833/16 Справа № 202/324/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В.П. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

10 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

Суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

При секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року про задоволення заяви про забезпечення справи

за скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії та бездіяльність органу владних повноважень, заінтересовані особи: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернова Людмила Володимирівна, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року (а.м.21-24) до вирішення справи по суті заборонено ДВС та будь-яким її правонаступникам та органам ДВС та їх правонаступникам, НБУ та його територіальним управлінням (головним управлінням), ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ПАТ "СІТІБАНК", ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», ПАТ «А-БАНК», ПАТ "Укрсоцбанк", ПАТ "Ощадний банк України", ПАТ Акціонерному банку "ПІВДЕННИЙ" вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на зазначені нижче рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами ДВС та будь-яких її правонаступників з наступних кореспондентських рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме:

- МФО 300001, назва фінансової установи: Національний банк України, рахунок № 1026 (код валюти 980);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", рахунок № 824 (код валюти 980), рахунок № 824 (код валюти 978), рахунок № 824 (код валюти 840);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "СІТІБАНК", рахунок № 8006 (код валюти 980);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», рахунок № 1397 (код валюти980);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», рахунок № 0001 (код валюти 980), рахунок № 0063 (код валюти 978)), рахунок № 0003 (код валюти 840);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", рахунок № 4160 (код валюти 840);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Ощадний банк України", рахунок № (код валюти 980), рахунок №2 (код валюти 840), рахунок № 2 (код валюти 978);

- , назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "ПІВДЕННИЙ", рахунок № 2302 (код валюти 840), рахунок № 2301 (код валюти 980).

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення справи, оскільки судом невірно застосовано норми процесуального права (а.с.50-56).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення справи, суд першої інстанції встановив, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається зі змісту ухвали, у справі за скаргою ПриватБанку на дії та бездіяльність ВДВС та державного виконавця за заявою ПриватБанку заборонено ДВС та будь-яким її правонаступникам та органам ДВС та їх правонаступникам, НБУ та його територіальним управлінням та певному колу банків вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках та кореспондентські рахунки ПриватБанку, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами ДВС та будь-яких її правонаступників.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення.

Разом з тим, задовольняючи заяву банку про забезпечення, суд першої інстанції не перевірив можливість застосування видів забезпечення позову, встановлених в ст.152 ЦПК України, до вимог банку, зазначених в скарзі на дії та бездіяльність ДВС та державного виконавця.

При цьому судом не враховано, що згідно п.4 ч.1 ст.152 ЦПК України заборона іншим особам здійснювати платежі, тобто особам, які не приймають участь у справі, а в ухвалі суду такими зазначені певні банки, застосовується щодо платежів на користь відповідача, в той час як в ухвалі такими платежами, які заборонено здійснювати, зазначені платежі не ПриватБанку, а з його рахунків.

Також не враховані обмеження забезпечення позову, встановлені в ст.152 ЦПК України.

Зокрема, згідно ч.7 цієї статті не допускається забезпечення позову шляхом встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, в заяві ПриватБанку про забезпечення не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечення, яке виходить за межі стягнення за виконавчим провадженням, в рамках якого оскаржують ся дії та бездіяльність ДВС та державного виконавця (а.м.14-18).

Задовольняючи таку заяву банку, суд першої інстанції в своїй ухвалі щодо заборони також безпідставно вийшов за межі виконавчого провадження щодо розмірів стягнення з банку грошової суми та переліку органів ДВС, як суб'єктів оскарження у конкретній справі, чим порушив порядок вирішення вказаного питання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України порушення порядку вирішення питання є підставою для скасування ухвали суду та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на це ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,312,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року cкасувати та передати питання щодо забезпечення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: