Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10. 2016 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника Служби у справах дітей

Василівської райдержадміністрації

Запорізької області Третяк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Рада опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, Служба у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій зазначає, що з 2000 року до 2003 року вона проживала спільно однією сім'єю з ОСОБА_3, з яким був зареєстрований шлюб 15.07.2000 року в ОСОБА_5 сільській раді, актовий запис № 915.

Під час спільного проживання у них народилась донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалось, тому, 27.05.2004 року шлюб було розірвано.

За розпорядженням голови районної державної адміністрації від 24.07.2014 року №346 прізвище доньки «ОСОБА_6» було змінено на - «ОСОБА_6».

За виконавчим листом №2-1090 від 20.04.2004 року з 01.07.2004 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його доходів за місцем роботи - ПАТ «ЗЗРК».

В теперішній час позивачка проживає з ОСОБА_7, з яким шлюб зареєстрований 26.09.2008 року. Вони мають спільну доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За весь час окремого проживання, відповідач уваги доньці не приділяв, не займався її вихованням, не спілкувався з донькою, не надавав їй можливість доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню донькою загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її станом здоров'я, місцем навчання та її успіхами.

У відповідності до акту обстеження від 22.07.2016 року, проведеного провідним спеціалістом з гуманітарних питань та охорони дитинства апарату Дніпрорудненської міської ради та її виконавчого комітету Джемелою Н.П. вказано, що ОСОБА_1 проживає в

трикімнатній квартирі разом з чоловіком ОСОБА_7, спільною донькою - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. З моменту розірвання шлюбу в 2004 році з ОСОБА_3, він життям та здоров'ям доньки не цікавиться та не приймає участі у її вихованні.

Позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що відповідач на протязі багатьох років взагалі не спілкувався з донькою, не цікавився її життям, здоров'ям, навчанням, не телефонує, не поздоровляє зі святами. Він сплачує аліменти, які перераховуються на її користь підприємством, на якому працює відповідач, незалежно від його бажання. Відповідач чинить перешкоди у виїзді доньки за кордон, безпідставно не надає свого дозволу.

Донька вважає та називає батьком її чоловіка - ОСОБА_7, який її називає донькою, у них дуже добрі відносини, ОСОБА_7 піклується про їх сім'ю, у тому числі, й про її доньку ОСОБА_6, він має намір удочерити її, проти чого вона не заперечує.

В судовому засіданні представник позивачки в особі ОСОБА_2 також підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_6 просить суд задовольнити позовні вимоги своєї мами, пояснивши, що не спілкувалася з батьком на протязі багатьох років, бо він сам цього не бажав. На даний час вважає та називає батьком нинішнього чоловіка мами, носить його прізвище та бажає, щоб він її удочерив. Не має бажання спілкуватися з батьком, він для неї - чужа людина, яку вона не знає.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечує, пояснивши, що не заперечує того факту, що після розлучення з позивачкою не спілкувався з донькою, але, при цьому, він не має заборгованості по аліментам. На даний час він має іншу сім'ю та дітей, але має намір розпочати спілкування з донькою - ОСОБА_6. Він знав, що донька називає батьком нинішнього чоловіка, прізвище якого носить, він не був проти цього.

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області в особі ОСОБА_4 підтримала Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання представник Ради опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області не з'явився, але Рада надала заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності її представника, позовну заяву підтримують.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Вони мають спільну доньку, а також, з ними проживає донька дружини від першого шлюбу з відповідачем - ОСОБА_6, яка носить його прізвище, вони називають один одного донькою та батьком, він ставиться до неї, як до своєї рідної доньки та має намір її удочерити. Відповідач не приймав ніякої участі у вихованні доньки, не цікавився її життям, вони багато років не спілкувалися.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2000 року, який 27.05.2004 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу, копії яких містяться у справі.

16.01.2001 року у них народилась донька - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі, прізвище якої з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» було змінено на підставі Розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації №346 від 24.07.2014 року, копія якого є у справі, за нотаріальною згодою відповідача.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу з позивачкою, з 2004 року відповідач ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не спілкуються з дитиною, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, позивачка не чинила йому ніяких перешкод у спілкуванні з донькою.

Факт не виконання належно відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджується поясненнями позивачки, її доньки, свідка, матеріалами справи, а саме: характеристиками, довідками, Актом обстеження житлово-побутових умов, Висновком, які є у справі. Цей факт також не заперечується й самим відповідачем в судовому засіданні.

Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно своєї доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Висновком, який є у справі. Ця ж позиція підтримана й представником позивача в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яким позивачка перебуває у шлюбі з 26.09.2008 року, склалися добрі відносини, як між донькою та батьком, ОСОБА_7 піклується про ОСОБА_6 та бажає її удочерити, що підтримують, як позивачка, так і сама дитина - ОСОБА_6.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; ст. 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав, однією з яких являється ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, позбавлення батьківських прав

(тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Таким чином, відповідне рішення про позбавленням батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження свої заперечень проти позову, відповідач суду не надав. При цьому, відповідач в судовому засіданні не заперечував того факту, що не виконував свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки належним чином.

Сам по собі факт, що відповідач сплачує на користь позивачки аліменти на утримання доньки на підставі рішення суду від 20.04.2004 року, копія якого є в справі, що підтверджується також довідкою б/н від 13.07.2016 року, яка є в справі, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки, цього не достатньо для належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним, в інтересах дитини, позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 551,21 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 5200 грн., які підтверджуються квитанціями, Актами виконаний робіт, Угодами, які є в справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, 18 Конвенціїїєю «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, ст.ст. 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,76,81,88,169, 208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551,21 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу в сумі 5200 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко