У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Екос» по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально - побутового призначення публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» до ОСОБА_4 про виселення з наданням іншого жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та 3 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2013 року, позов дочірнього підприємства «Екос» по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально - побутового призначення публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» було задоволено. Виселено ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення кімнати АДРЕСА_2 Вирішено питання про судові витрати.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року, мотивуючи свої вимоги з урахуванням доповнень тим, що довіреність уповноваженого представника дочірнього підприємства «Екос» Кормушиної Г.О. сфальсифікована, відтак вважав, що вищезазначений позов було подано неуповноваженою особою. Також акцентував увагу на тому, що судом не було перевірено чи дійсно ЖУ «Південне» дочірнього підприємства «Екос» є відокремленим підрозділом юридичної особи - дочірнього підприємства «Екос» по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально - побутового призначення публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», також судом під час відкриття провадження у справі не перевірено, чи дійсно позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Наполягав на тому, що відтиск печатки банку ПАТ «Укрсоцбанк» на лицьовій стороні платіжної квитанції про сплату судового збору, на його погляд, не відповідає дійсності, тому що не квадратний. Суд також, на його думку, не встановив, чи дійсно гуртожиток, з якого його ухвалили виселити, перебував у віданні позивача по справі. Зазначав, що з цих підстав рішення суду необхідно скасувати, а позовну заяву - повернути позивачу.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, в яку були внесені виправлення ухвалою від 3 листопада 2015 року, в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені ухвали, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п.п. 3 ,4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди прийняли до уваги вищенаведені роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, немає. При цьому суди правильно виходили із того, що обставини, на які заявник посилається у заяві, не можуть розцінюватися як нововиявлені обставини у розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки не є істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та 3 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: