Справа № 201/2434/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 30 травня 2015 року о 15 годині в районі е/о № 67 по вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, що скоїв зіткнення з транспортним засобом «Нісан Альмера» державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 (позивач 1), транспортним засобом «Сітроєн» державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (позивач 2), транспортним засобом «ОСОБА_6 Мурано» державний номер НОМЕР_4 та транспортним засобом «Лексус» державний номер НОМЕР_5. В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди були пошкодженні транспортні засоби позивачів.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної ДТП та адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Так, згідно полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7705141, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. на одного потерпілого, франшиза 0 грн.; згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування нещасних випадків № 0893794 від 21 квітня 2015 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 200 000 грн. , франшиза 0 грн.

Так, ОСОБА_1 02 червня 2015 року надав ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» письмове повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надав для огляду представнику страхової компанії свій пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_6 державний номер НОМЕР_2, а 09 червня 2015 року надав заяву про виплату страхового відшкодування .

Окрім того 02 червня 2015 року ОСОБА_2 також надав страховій компанії повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надав представнику страхової компанії свій транспортний засіб «Сітроєн» державний номер НОМЕР_3.

Відповідно абзацу 3 ч. 11 договору, предметом цього договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, і повязані з відшкодуванням Страхувальником /водієм заподіяної ним шкоди життю, здоров*ю та або майну потерпілих / третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого ТЗ.

Відповідно до п. 1.5 ч. 11 Договору, страховий випадок подія, передбачена в частині 1 Договору страхування, яка відбулася, і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, застрахованій або третій особі згідно з умовами, зазначеними у цьому договорі.

Будь яких запитів для надання додаткових документів від страхової компанії не надходило.

Листом від 07 серпня 2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1, що за результатами розгляду матеріалів даного страхового випадку, було встановлено, що розмір спричинених матеріальних збитків складає 95 858,05 грн. (149 058 грн. (ринкова вартість автомобіля НОМЕР_6) 53 200 грн. (вартість ТЗ після ДТП) = 95 858,05 грн. та страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, згідно умов Полісу, в розмірі 50 000 грн., що згодом було перераховано ОСОБА_1

Розмір збитку спричиненого ОСОБА_1 підтверджено звітом про оцінку КТЗ SL № 26956-К ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» та на підставі зобовязуючої пропозиції з інтернет аукціону Autoonline, що проводились на замовлення страхової компанії.

ОСОБА_1 погоджується із встановленою вартістю пошкодженого транспортного засобу «Нісан Альмера» державний номер НОМЕР_2 та із вартістю транспортного засобу після ДТП та вважає що страхова компанія повинна доплатити страхове відшкодування в розмірі 45 858,05 грн. згідно умов договору.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 146/15 від 10 червня 2015 року розмір матеріального збитку, спричинений власнику транспортного засобу «Сітроєн» державний номер НОМЕР_7 ОСОБА_2 складає 163 918,33 грн.: з яких 148 953,74 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 14 964,59 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу. Страховою компанією ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., отже ОСОБА_2 вважає що страховою компанією не доплачено 98 953,74 грн.

Листом від 11 листопада 2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про відмову у виплаті (доплаті) страхового відшкодування за умовами Договору посилаючись на порушення ОСОБА_3 умов договору. Аналогічне рішення було прийняте й стосовно ОСОБА_2

Тому ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з відповідачів матеріалі збитки в розмірі 45 858,05 грн. та 500 грн. за послуги евакуатора. ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 98 953,74 грн. матеріальних збитків, 14 964,59 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу, 500 грн. послуги евакуатора, 800 грн. витрати на проведення авто товарознавчого дослідження. Окрім того позивачі просили суд стягнути з відповідачів сплачений ними судовий збір.

В судовому засідання представник позивачів та позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог стосовно стягнення спричинених матеріальних збитків з ОСОБА_3, та наполягав на стягнення матеріальних збитків зі страхової компанії, оскільки між ним та страховою компанією було укладено договір добровільного страхування повної матеріальної відповідальності умови якого він виконав в повному обсязі, а посилання страхової компанії на неповідомлення вчасно страхову компанію про страховий випадок вважає безпідставним, оскільки після скоєного ДТП він знаходився на лікуванні та не мав можливості відразу повідомити їх про страховий випадок.

Представник ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог стосовно стягнення зі страхової матеріальних збитків, оскільки ОСОБА_3 не було вчасно повідомлено страхову компанію про дорожньо - транспортну пригоду.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 30 травня 2015 року на вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода в результаті якої її транспортний зазнав механічних пошкоджень.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 30 травня 2015 року о 15 годині в районі е/о № 67 по вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, що скоїв зіткнення з транспортним засобом «Нісан Альмера» державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 (позивач 1), транспортним засобом «Сітроєн» державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (позивач 2), транспортним засобом «ОСОБА_6 Мурано» державний номер НОМЕР_4 та транспортним засобом «Лексус» державний номер НОМЕР_5. В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди були пошкодженні транспортні засоби позивачів.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної ДТП та адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

На момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страхувальник) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну.

Так, згідно полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7705141, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. на одного потерпілого, франшиза 0 грн.; згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування нещасних випадків № 0893794 від 21 квітня 2015 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 200 000 грн., франшиза 0 грн.

Так, ОСОБА_1 02 червня 2015 року надав ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» письмове повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надав для огляду представнику страхової компанії свій пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_6 державний номер НОМЕР_2, а 09 червня 2015 року надав заяву про виплату страхового відшкодування .

Окрім того 02 червня 2015 року ОСОБА_2 також надав страховій компанії повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надав представнику страхової компанії свій транспортний засіб «Сітроєн» державний номер НОМЕР_3.

Відповідно абзацу 3 ч. 11 договору, предметом цього договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, і повязані з відшкодуванням Страхувальником /водієм заподіяної ним шкоди життю, здоров*ю та або майну потерпілих / третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого ТЗ.

Відповідно до п. 1.5 ч. 11 Договору, страховий випадок подія, передбачена в частині 1 Договору страхування, яка відбулася, і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, застрахованій або третій особі згідно з умовами, зазначеними у цьому договорі.

Листом від 07 серпня 2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1, що за результатами розгляду матеріалів даного страхового випадку, було встановлено, що розмір спричинених матеріальних збитків складає 95 858,05 грн. (149 058 грн. (ринкова вартість автомобіля НОМЕР_6) 53 200 грн. (вартість ТЗ після ДТП) = 95 858,05 грн. та страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, згідно умов Полісу, в розмірі 50 000 грн., що згодом було перераховано ОСОБА_1

Розмір збитку спричиненого ОСОБА_1 підтверджено звітом про оцінку КТЗ SL № 26956-К ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» та на підставі зобовязуючої пропозиції з інтернет аукціону Autoonline, що проводились на замовлення страхової компанії.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 146/15 від 10 червня 2015 року розмір матеріального збитку, спричинений власнику транспортного засобу «Сітроєн» державний номер НОМЕР_7 ОСОБА_2 складає 163 918,33 грн.: з яких 148 953,74 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 14 964,59 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу. Страховою компанією ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., отже ОСОБА_2 вважає що страховою компанією не доплачено 98 953,74 грн.

Листом від 11 листопада 2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про відмову у виплаті (доплаті) страхового відшкодування за умовами Договору посилаючись на порушення ОСОБА_3 умов договору, а саме не повідомлення ОСОБА_3 в телефонному режимі страхову компанію про настання страхового випадку, чим порушив п. 4.1.1 договору та начебто здійснив самостійне переміщення власного транспортного засобу від місця скоєння дорожньо транспортної пригоди, чим порушив п.п.4.1.2 договору.

Так, п. 4.2 зазначеного договору передбачає, що якщо Страхувальник/Особа, відповідальність якої застрахована, за своїм станом здоров'я внаслідок страхового випадку не має можливості негайно сповістити Страховика або Спеціалізовану службу, тоді вона сповіщає Страховика протягом 48 годин, з моменту, коли в неї з'явилася можливість це зробити.

Відповідно до п. 4.1.7 договору добровільного страхування, при настанні події, що може бути кваліфікована як страховий випадок страхувальник зобов'язаний письмово оформити заяву про настання страхового випадку не пізніше п'яти робочих днів з моменту, як Страхувальник довідався або повинен був довідатись про страховий випадок.

Представником ОСОБА_3 в судовому засіданні було надано довідку про те, що останній з 01 червня 2015 року по 05 червня 2015 року знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом постравматичне стресове розтройство, а ому про страховий випадок він повідомив лише страхову компанії письмово лише від 04 червня 2015 року, читм виконав умови договору , а саме п. 4.1.7 .

Отже відмова страхової компанії у здійсненні виплати є необґрунтованою та безпідставною, та порушує гарантії забезпечення страхового захисту страхувальників та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зазначених в п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливість, добросовісність та розумність.

Посилання на положення пп. 2 п. 4.1.1 та на п. 4.3 без врахування положень пп. 2 п. 4.1.1 та положень п. 4.1.7 договору добровільного страхування є нічим іншим як формальною підставою для відмови компанії у здійсненні страхового відшкодування, що фактично призводить до безпідставного збагачення страховика та призводить до дисбалансу сторін у цивільних правовідносинах.

Так, за змістом страхового зобов'язання здійснення страховиком страхової виплати це його головний обов'язок. У виконанні цього обов'язку власне й полягає призначення правового інституту страхування. Тому можна стверджувати, що строк для повідомлення про страховий випадок установлюється не для того, щоб у разі його пропуску страховик мав формальний привід відмовитися здійснювати страхову виплату, а навпаки цей строк слугує гарантією подальшого здійснення страховиком своїх прав та виконання обов'язків за договором

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров*ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає частковому задоволенню.

Так, розмір спричинених матеріальних збитків транспортного засобу «Нісан Альмера» державний номер НОМЕР_2 який належить ОСОБА_1 складає 95 858,05 грн. (149 058 грн. (ринкова вартість автомобіля НОМЕР_6) 53 200 грн. (вартість ТЗ після ДТП) = 95 858,05 грн. оскільки страхової компанією вже сплачено 50 000 грн., тому з ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 45 858,05 грн. суму страхового відшкодування та 500 грн. за послуги евакуатора

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 146/15 від 10 червня 2015 року розмір матеріального збитку, спричинений власнику транспортного засобу «Сітроєн» державний номер НОМЕР_7 ОСОБА_2 складає 163 918,33 грн.: з яких 148 953,74 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 14 964,59 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу, оскільки страховою компанією ОСОБА_2 вже було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., тому з ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути 98 953,74 грн. суму страхового відшкодування, 500 грн. за послуги евакуатора.

Окрім того суд вважає за необхідне, оскільки згідно діючого законодавства не передбачено відшкодування втрати товарного вигляду транспортного засобу страховою компанією в цій частині суд вважає за необхідне стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14 964,59 грн. за втрату товарного вигляду транспортного засобу та 800 грн. за дослідження.

Судові витрати розподілити на підставі ст.. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (м. Київ, пр. Возз*єднання, 19, код ЭДРПОУ 30968986) на користь ОСОБА_1 45 858,05 грн. суму страхового відшкодування, 500 грн. послуги евакуатора та 551,20 грн. понесені судові витрати.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (м. Київ, пр. Возз*єднання, 19, код ЭДРПОУ 30968986) на користь ОСОБА_2 98 953,74 грн. суму страхового відшкодування, 500 грн. послуги евакуатора та 994,54 грн. понесені судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 14 964,59 грн. за втрату товарного вигляду транспортного засобу, 800 грн. за дослідження та 157,66 грн. понесені судові витрати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова