АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року у справі за позовом Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 позивач Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку за липень 2012 - квітень 2015, обґрунтовуючи тим, що на балансі позивача знаходиться гуртожиток АДРЕСА_1. Відповідач була головним спеціалістом відділу договірної роботи та правового забезпечення Департаменту правового забезпечення та міжнародної діяльності МОЗ України та була поселена до вказаного гуртожитку у кімнату № 1 та проживала там з липня 2012 по квітень 2015 року. В квітні 2015 відповідач виїхала з гуртожитку і більше не проживає, але за проживання у гуртожитку не розрахувалась. З урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 27 128 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця 27 178 грн. заборгованості за проживання в гуртожитку та судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення в повному обсязі та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення незаконне, необґрунтоване, ухвалене з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що МОЗ України листом від 09.02.2012 року № 14.03-03/5607 звернулось до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця з проханням надати житлову кімнату для головного спеціаліста МОЗ України ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно з витягом із протоколу № 22 засідання Ректорату Національного медичного університету від 20.08.2012 року та витягу з протоколу № 19 засідання Студентської ради гуртожитку № 5 НМУ від 20.08.2012 року ухвалено поселити до гуртожитку № 5 НМУ ім. О.О.Богомольця ОСОБА_2 на вільне ліжко-місце (а.с. 8, 9).

Як вбачається з матеріалів справи, гуртожиток АДРЕСА_1 обліковується на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (а.с. 36-38).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за проживання в гуртожитку з 9 липня 2012 року по квітень 2015 року становить 28 613, 55 грн. (а.с. 6, 54).

Відповідно до копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, відповідач сплатила за гуртожиток: за вересень - жовтень 2014 року - 998 грн., за листопад 2014 року - 499 грн., за грудень 2014 року - 499 грн., за січень 2015 року - 499 грн., за березень - квітень 2015 року - 998 грн. (а.с. 51-56).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач була поселена та проживала в гуртожитку , фактично користувалася ліжко-місцем, комунальними послугами, доказів, що нею були оплачені зазначені послуги не надала .

Відповідно до ст.. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.. 128 ч.2 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Посилання апелянта на ту обставину, що з нею не укладалася угода на проживання в гуртожитку , не може бути прийнято до уваги, оскільки підставою для її поселення, що визнається обома сторонами по справі, було рішення адміністрації університету та Студентської ради гуртожитку на прохання МОЗ України, яке звернулося з листом від 09.02.2012 року № 14.03-03/5607 про поселення свого працівника. В межах позовних не ставилося питання про законність проживання відповідача в гуртожитку, а тому колегія суддів вважає, що стягнення проводиться за фактичне користування кімнатою та комунальними послугами, що надавалися відповідачу в гуртожитку.

Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки, яке було чинне на час проживання відповідача в гуртожитку, передбачалася плату за проживання в гуртожитку.

Доказів, що відповідач була поселена до гуртожитку на безоплатній умові, вона суду не надала.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта в тій частині, що відсутність інвентаризації розрахунків є підставою для звільнення її від оплати за надане їй проживання в кімнаті гуртожитку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :