Справа № 649/629/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільського комунального господарства "Сількомунгосп" про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги наступним. З 04.02.2013 року він працював охоронником господарського двору СКГ «Сількомунгосп». Наказом т.в.о. начальника СКГ «Сількомунгосп» № 52 від 17 серпня 2016 року його було звільнено із роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП), що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу про звільнення. Але у день звільнення з ним не зроблено повний розрахунок, а саме: не виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Так, відповідно до особової картки працівника, останній раз йому було надано відпустку з 04.04.2016 року по 04.05.2016 року за відпрацьований період з 05.01.2014 року по 05.01.2015 року. Таким чином, при звільненні відповідач повинен був нарахувати йому компенсацію за невикористану відпустку за відпрацьований період з 06.01.2015 року по 17.08.2016 р. Але ним цього зроблено не було. Його прохання провести повний розрахунок при звільненні залишилося не задоволеним. При звільненні йому було виплачено лише заробітну плату та видано трудову книжку. Вважає такі дії відповідача незаконними з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно із ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, відповідач зобов'язаний провести з ним розрахунок при звільненні (виплатити компенсацію за всі дні невикористаної відпустки) та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по день звернення до суду. Згідно довідки № 77 від 07.09.2016 року його заробітна плата за останні 12 календарних місяців роботи складає 23865,84 грн. Відпрацьований період, за який йому повинна бути нарахована відпустка становить з 06.01.2015 року по 17.08.2016 року 589 днів. Тривалість відпустки (виходячи із встановленої на підприємстві норми 28 календарних днів відпустки за повний рік роботи) - 45 днів. (28:365х589). Таким чином, розмір компенсації за невикористану відпустку складає: (23865,84 грн.:355 днів)х45 днів =3025,24 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить: кількість днів затримки (з 17.08.2016 р. по 08.09.2016 р.) - 23 дні; середня заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню становить: (2720,36 грн.+2444,72 грн):2=2582,54 грн.:61 день=42,33 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу: 42,33 грн.х23 дні=973,59 грн. Разом сума до виплати складає 973,59 грн +3025,24 грн. = 3998,83 грн .Позивач просить суд стягнути з сільського комунального господарства "Сількомунгосп" () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, - 3998,83 грн., в т.ч. 3025,24 грн. сум належних до виплати при звільненні та 973,59 грн. за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з сільського комунального господарства "Сількомунгосп" () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, - 4803,1 грн., в т.ч. 3025,24 грн. сум належних до виплати при звільненні та 1777,86 грн. за час вимушеного прогулу. Також пояснив, що фактично не був у відпустці у 2011/12 роках у ВК "Великолепетиський сількомунгосп", оскільки його перевели на роботу до відповідача, то він повинен сплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, мотивуючи його наступним. ОСОБА_2 був прийнятий до СКГ «Сількомунгосп» на посаду охоронника господарського двору 04.02.2013 року, що підтверджено наказом № 1 від 04.02.2013 року. 17.08.2016 року його було звільнено з займаної посади за власним бажанням, наказ № 52 від 17.08.2016 року. За відпрацьований період з 04.02.2013 року по 17.08.2016 року ОСОБА_2 надавалися щорічні планові відпустки тривалістю 24 календарних днів основної відпустки та 4 дні додаткової відпустки згідно Колективного договору № 32 від 18.03.2013 року, що підтверджено наказами по СКГ «Сількомунгосп». Отже, фактично охоронець ОСОБА_2 за період роботи використав 4 відпустки по 28 календарних днів, разом 112 календарних днів. За відпрацьований період фактично нараховано та виплачено відпускних ОСОБА_2 у сумі 7165,29 грн., що підтверджується випискою про суми нарахованої зарплати за період 2013-2016 роки. Виходячи із встановленої на підприємстві норми тривалості відпусток 28 календарних днів за повний рік роботи працівнику ОСОБА_2 належить нарахувати за період роботи з 04.02.2013 по 17.08.2016 рік 98 календарних днів. Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_2 зайво нараховані відпускні за 14 днів відпустки (112 днів-98 днів). Сума зайво нарахованих відпускних склала 1660,77 грн/28 к.дх14к.д=830,38 грн. В процесі роботи відділом кадрів СКГ «Сількомунгосп» були допущені помилки щодо обчислення періодів, за які надано відпустки, через це було невірно вказано дані періоди в наказах по підприємству. В особовій картці працівника було вказано відпустки за період, коли працівник фактично на даному підприємстві не працював (2010-2012 роки). У вказаний період 2010-2012 роки ОСОБА_2 працював у виробничому кооперативі «Великолепетиський сількомунгосп» і при звільненні з якого 01 лютого 2013 року він повинен був отримати всі розрахунки, в тому числі і відшкодування за невикористану відпустку. Так як СКГ «Сількомунгосп» не є правонаступником по всіх правах і обов'язках виробничого кооперативу, при прийнятті на роботу з 04.02.2013 року у ОСОБА_2 розпочався новий період для розрахунку щорічних відпусток. Переплата, що сталася у розрахунку та виплаті відпускних ОСОБА_2 у зв'язку з неточностями в наказах, була відшкодована матеріально-відповідальною особою. Зважаючи на вищевикладене, вважає, що ОСОБА_2 отримав належні йому відпускні своєчасно та в повному обсязі. Позовні вимоги щодо оплати вимушеного прогулу ОСОБА_2 вважають безпідставними. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно запису № 27 трудової книжки позивача від 09.09.1974 року, ОСОБА_4 01.02.2010 року зарахований на посаду охоронника господарчого двору у виробничий кооператив "Великолепетиський сількомунгосп", згідно запису № 28 вказаної трудової книжки звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується наказом голови ВК "Великолепетиський сількомунгосп" № 4 від 01.02.2013 року.

Згідно записів трудової книжки позивача від 09.09.1974 року, ОСОБА_4 04.02.2013 року зарахований на посаду охоронника господарчого двору у сільське комунальне господарство "Сількомунгосп", а 17.08.2016 звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується наказом т.в.о. начальника СКГ "Сількомунгосп" № 52 від 17.08.2016 року.

Пунктом 3.9 колективного договору СКГ "Сількомунгосп" встановлено гарантовану протяжність щорічної оплачуваної відпустки для всіх категорій працівників - 28 календарних днів.

Згідно наказу № 39 від 27.08.2013 року позивачу надано відпустку з 27.08.2013 року по 23.09.2013 року тривалістю 28 календарних днів.

Згідно наказу № 8 від 06.02.2015 року позивачу надано відпустку з 09.02.2015 року по 08.03.2015 року тривалістю 28 календарних днів.

Згідно наказу № 44 від 01.10.2015 року позивачу надано відпустку з 02.10.2015 року по 30.10.2015 року тривалістю 28 календарних днів.

Згідно наказу № 16 від 01.04.2016 року позивачу надано відпустку з 04.04.2016 року по 03.05.2016 року тривалістю 28 календарних днів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на посаді охоронника господарського двору у СКГ "Сількомунгосп" за період роботи з 04.02.2013 року по 17.08.2016 року згідно Колективного договору використав 4 відпустки по 28 календарних днів, що підтверджується наказами № 39 від 27.08.2013 року, № 8 від 06.02.2015 року, № 44 від 01.10.2015 року, № 16 від 01.04.2016 року та табелями обліку робочого часу (за серпень та вересень 2013 року, лютий та березень 2015 року, жовтень 2015 року, квітень та травень 2016 року). За відпрацьований період позивачу нараховано та виплачено відпускні, що підтверджується випискою про суми нарахованої заробітної плати за період 2013-2016 роки.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача як необгрунтовані про те, що він за період роботи з 06.01.2015 року по 17.08.2016 року у СКГ "Сількомунгосп" не відбув відпустку, оскільки згідно наказів про надання відпусток та табелів обліку робочого часу позивач за період роботи з 04.02.2013 року по 17.08.2016 року відбув 4 повні відпустки у СКГ "Сількомунгосп" загальною тривалістю 112 календарних днів (4х28), що навіть більше на 14 календарних днів, ніж необхідно за відпрацьований позивачем період роботи у відповідача.

Згідно статуту СКГ "Сількомунгосп" засновниками підприємства є Великолепетиська селищна рада і асоціація "Херсонсількомунгосп". Воно є підприємством комунальної власності, діє на принципах повного господарського розрахунку, несе відповідальність за результати своєї господарської і фінансової діяльності і не є правонаступником виробничого кооперативу "Великолепетиський Сількомунгосп".

Також судом встановлено, що виробничий кооператив "Великолепетиський сількомунгосп" є діючою юридичною особою, а тому у разі не використання позивачем у 2011-2012 роках відпустки у виробничому кооперативі "Великолепетиський сількомунгосп" позивач має право звернутися з вимогою про отримання компенсації за невикористану відпустку саме до виробничого кооперативу "Великолепетиський сількомунгосп".

Враховуючи, що позивач за період роботи з 04.02.2013 року по 17.08.2016 року на посаді охоронника господарського двору у СКГ "Сількомунгосп" використав 4 відпустки по 28 календарних днів, то суд приходь до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача коштів належних до виплати при звільненні (компенсація за невикористану відпустку) є необгрунтованою та такою, що не грунтується на законі, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Крім того, враховуючи, що вимога позивача про стягнення коштів належних до виплати при звільненні є необгрунтованою, то суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення з відповідача коштів за час вимушеного прогулу також є необгрунтованою та задоволенню не підлягає, а тому у задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-216 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до сільського комунального господарства "Сількомунгосп" про стягнення коштів відмовити у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Великолепетиський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя В.А. Мамаєв

Секретар судових засідань ОСОБА_1