Справа № 495/8597/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився
від відповідача: не зявився
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/8597/15-ц
за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області
про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням
26.11.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2(далі по тексту відповідач-1) та ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-2) за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області (далі по тексту третя особа) про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.2-4).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2015 року (суддя Шевчук Ю.В.) було відкрито провадження по справі №495/8597/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням. Справу призначено до розгляду (а.с.17).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2016 року заяву адвоката в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_4, про відвід головуючої судді Шевчук Юлії Валеріївни по справі № 495/8597/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням було задоволено (а.с.38-39).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2016 року цивільну справу № 495/8597/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщеннямбуло прийнято до провадження судді Мишко В.В. (а.с.42).
Так, позивач, згідно виправлень у позовній заяві, зазначає лише одного відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тапросить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Дзержинського, 58/2, в місті Білгород-Дністровський Одеської області, в наслідок відсутності понад встановлених законом строків.
Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, але його представник ОСОБА_4, подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.72).
Представник третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, в судове засідання не з'явився, але від заступника начальника відділу надійшли до суду листи, згідно з якими останній просив розглянути справу без участі їх представника, зауважень та заперечень не має (а.с.23, 65).
Відповідач ОСОБА_2, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надала та в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС щодо доступу до персональних даних ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.47).
Згідно відповіді № 5118/1738, що надійшла від Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 24.01.2015 року за адресою: АДРЕСА_1(а.с.50-51).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Так, ухвала суду про призначення слухання справи, судові повістки, а також копія позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою вона зареєстрована. Усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.29, 57-58, 66-67).
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не зявився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, представник позивача в судові засідання не зявився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 05 березня 1983 року відповідно до ордеру №218 серії СФ дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_5, було надано ордер виконавчим комітетом Білгород- Дністровської ради народних депутатів міста Білгород-Дністровський на право заняття двох кімнатної квартири загальною площею 30,92 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2. Вказаний ордер було видано на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської ради народних депутатів міста Білгород-Дністровський № 125 від 25.02.1983 року (а.с.7).
12.01.2012 року дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД№283571, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації смертей 13.01.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 38 (а.с.6).
За твердженням позивача, з 1989 року по даний час ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3, та постійно користується та розпоряджається квартирою, утримую її у належному стані, здійснює в ній капітальний та поточний ремонт.
Відповідно до довідок КП «ЖЕО №1» №105 від 04.10.2012 року, №737 від 24.12.2012 року, №873 від 27.07.2012 року та актів КП «ЖЕО №1» від 26.07.2012 року, від 20.08.2012 року, від 06.11.2015 року за адресою по вул. Дзержинського, 58/2, в м. Білгород-Дністровський постійно мешкає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 один. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не мешкає за вказаною адресою з 2007 року, її речей в будинку не має, комунальні та обовязкові платежі не сплачує. Письмових або усних домовленостей між сторонами стосовно проживання у вказаному житловому будинку не має (а.с.8-13).
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2012 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7, третя особа ВІГРФО Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України про визнання втративши право користування жилим приміщенням було задоволено. Визнано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_4. Зобовязано відділ державного департаменту громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб в Білгород-Дністровському МВ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.06.2013 року заяву ОСОБА_1 було задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 1989 року по 12.01.2012 року, проживав однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_6, яка померла 12 січня 2012 року (а.с.15).
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України.
Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З даних положень вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 316-317, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Дзержинського, 58/2 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, в наслідок відсутності понад встановлених законом строків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко