Справа № 372/3130/16-ц
Провадження 4-с-76/16
ухвала

Іменем України

06 грудня 2016 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретаря Абашідзе Т.П.

представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №26854876, а також скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.04.2011 року. Крім того скаржник просить виключити та звільнити з під арешту її майно на яке накладено арешт в межах виконання виконавчого провадження. Оскільки закінчився строк для виконання виконавчого провадження, крім того по ньому тривалий час не виконуються будь-які дії.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримала подану скаргу та просить її задовольнити, оскільки пройшло більше п'яти років з останньої виконавчої дії. Крім того в даний час відсутній будь-який спір з Обухівською РДА як стягувачем по справі.

Представник ДВС в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Як вбачається з наявних матеріалів ОСОБА_2 оскаржуються рішення та дії (бездіяльність) державного виконавця за 2011рік . Згідно наданої роздруківки, «Інформації про виконавче провадження» вона була отримана та роздрукована скаржником 26.10.2016 року, а до суду скаржник звернувся лише 17.11.2016 року, тобто поза межами строку, визначеного ст.385 ЦПК України.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.16 Постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Так, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З наявних матеріалів, відсутнє клопотання про поновлення строків.

Крім того з наявних матеріалів справи не вбачається порушення державними виконавцями чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів скаржника при винесені оскаржуваних постанов, оскільки оскаржувані постанови були винесені на підставі чинного рішення суду, яке на час винесення набрало законної сили та на даний час не виконано.

Статтею 387 ЦПК України встановлено, що «за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи».

Відповідно до вимог ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення); виконання рішень, як передбачає ст.2 згаданого Закону, покладено на державну виконавчу службу.

Згідно ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, а саме державний виконавець зобовязаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.385 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М.Зінченко