Справа № 681/671/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Калінка А.А.

з участю позивача, представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Полонської гімназії Полонської міської ради обєднаної територіальної громади, відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Полонської міської ради обєднаної територіальної громади про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_4 12.05.2016 року звернувся до суду з позовом в якому просив: поновити його на роботі в Полонську гімназію Полонської міської ради обєднаної територіальної громади (далі ОСОБА_5) на посаду лаборанта кабінету хімії, фізики; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що він з 13.02.2013 року став працювати у ОСОБА_5 на вказаній посаді. 04.04.2016 року наказом директора ОСОБА_5 № 35 його звільнено з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності працівників з 25.04.2016 року. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки воно проведено в період його тимчасової непрацездатності. Про своє перебування на лікуванні він 21.04.2016 року повідомив в телефонних розмовах відповідних працівників ОСОБА_5. Крім цього вказував, що за наказом директора ОСОБА_5 № 16 від 25.02.2016 року підлягали скороченню штатні одиниці господарсько-обслуговуючого персоналу, в той час як посада лаборанта до таких не відноситься, а прирівнюється до педагогічного персоналу, а тому звільнення його з роботи є також незаконним із вказаної підстави.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав.

Представники відповідача ОСОБА_5 позов не визнали, пояснили, що звільнення позивача проведено у відповідності до законодавства, оскільки у навчальному закладі мало місце скорочення штатних одиниць господарсько-обслуговуючого персоналу, до яких відноситься також посада лаборанта. ОСОБА_4 завчасно був попереджений про наступне звільнення, однак в день звільнення умисно приховав від керівництва ОСОБА_5 той факт, що він перебуває у тимчасовій непрацездатності, а тому саме з вини позивача його звільнення проведено у період його перебування на лікуванні, а відтак підстав для визнання звільнення незаконним не має.

Представник відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Полонської міської ради обєднаної територіальної громади (далі Відділ освіти) про поновлення позивача на роботі також позов заперечив, пояснив, що у Полонській ОСОБА_5 правомірно відбувалось скорочення штатної чисельності одиниць господарсько-обслуговуючого персоналу, до яких також відноситься посада лаборанта, про що були видані відповідні накази. Також зазначив, що ОСОБА_5 є юридичною особою, однак фінансове забезпечення цього навчального закладу, зокрема нарахування, виплата працівникам ОСОБА_5 заробітної плати здійснюється централізовано Відділом освіти.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке.

Встановлено, що ОСОБА_4 13.02.2013 року став працювати в ОСОБА_5 на посаді лаборанта кабінету хімії, фізики.

25.02.2016 року згідно до наказу директора ОСОБА_5 № 16 позивача попереджено про скорочення його посади з 25.04.2016 року, а 04.04.2016 року наказом відповідача № 35 ОСОБА_4 звільнено з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності працівників з 25.04.2016 року.

Згідно до листка непрацездатності серії АГІП № 067206 виданого 21.04.2016 року Полонським центром ПМСД ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні у звязку з чим був звільнений від роботи з 21.04. по 30.04.2016 року.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189, непрацездатність (утрата непрацездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я.

Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Таким чином, трудове законодавство встановило юридичну гарантію забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, зокрема за ініціативою адміністрації, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40 КЗпП України звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку, що має місце в даному випадку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-33цс14.

Згідно до ч.2,3 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що середній заробіток, зокрема за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті у вказаних випадках, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Після цього проводиться множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається із матеріалів справи, останні два місяці роботи ОСОБА_4 перед датою звільнення є лютий, березень 2016 року.

За роботу у вказаних місяцях позивачу нарахована заробітна плата в сумах 1514 грн. та 1032,27 грн., за відпрацьовані відповідно 21 і 15 робочих днів.

При цьому за положеннями п. 4 Порядку допомога по тимчасовій непрацездатності, яка нарахована ОСОБА_4 у березні за 9 днів в сумі 458,55 грн. при обчисленні середньої заробітної плати не враховується.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача за вказаний період становить 70,70 грн. (1514 грн. + 1032,27 грн. : 36 робочих днів).

Тривалість вимушеного прогулу за період з 25.04.2016 року по день ухвалення судом рішення становить 36 робочих дні, за які має бути виплачено для ОСОБА_4 середній заробіток в сумі 2545,20 грн.

Приймаючи до уваги, що фінансове забезпечення ОСОБА_5 здійснюється Відділом освіти, тому саме з цього відповідача підлягають стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, та на користь держави згідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн.

Суд не погоджується із позицією позивача щодо віднесення посади лаборанта до педагогічних працівників, та що з цієї підстави вказана посада не підлягала скороченню.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 963 від 14.06.2000 року затверджено перелік педагогічних працівників, до числа яких посада лаборанта не включена.

Судом не приймаються до уваги доводи представників ОСОБА_5 про те, що звільнення у період тимчасової непрацездатності позивача відбулось з його вини, оскільки він не повідомив керівництво навчального закладу про перебування на лікуванні у день звільнення.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_6 (медичної сестри ОСОБА_5) 20.04.2016 року до неї звернувся ОСОБА_4 з приводу погіршення самопочуття. В ході огляду вона виявила у позивача підвищений артеріальний тиск, та порадила звернутись до лікарні, а про даний факт повідомила директора ОСОБА_5.

Отже, відповідач, виявивши 21.04.2016 року та в наступні дні відсутність ОСОБА_4 на роботі, мав обґрунтовані підстави та зобовязаний був зясувати у місцевих медичних закладах про перебування позивача на лікуванні.

Однак, такі дії директор ОСОБА_5 вчинила лише 28.04.2016 року після звільнення ОСОБА_4 з роботи.

Також, суд зазначає, що неповідомлення працівником роботодавця про перебування його на лікуванні не є підставою щодо незастосування положення ч.3 ст. 40 КЗпП України про заборону звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період тимчасової непрацездатності.

Керуючись наведеним ст.10, 70, ч.3 ст.209, ст.ст. 212-215, п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 367 ЦПК України суд ,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 на посаду лаборанта кабінету фізики та хімії у Полонську гімназію Полонської міської ради обєднаної територіальної громади з 25.04.2016 року.

Стягнути з відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Полонської міської ради обєднаної територіальної громади на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за робочі дні у період з 26.04.2016 року по день постановлення судового рішення в сумі 2545 (дві тисячі пятсот сорок пять) грн. 20 коп., без виключення сум відрахування на податки та інші обовязкові платежі.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_4 на роботі, а також виплати для нього всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Полонської міської ради обєднаної територіальної громади на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: