У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області

від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів 100.000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він, будучи власником домоволодіння АДРЕСА_1 позбавлений можливості вільно користуватись ним, оскільки відповідачі: його колишня дружина, дочка та зять (відповідачі у справі) після одруження доньки останнім часом влаштовують сварки з побиттям його, про що стало відомо сусідам та мешканцям села, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та завдало моральних страждань.

Зважаючи на вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Тисменицького районного суду від 17 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Тисменицького районного суду від 17 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували показання свідків та виходили із того, що між сторонами склалися неприязні сімейні стосунки, внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, проте позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок порушення саме відповідачами його прав, дійшовши обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, а також її особистого тлумачення діючого законодавства України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур