ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7994/16-ц
провадження № 2/753/4721/16
"22" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Комаревцевої Л.В.,
за участю секретаря Борисова М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали 1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач»), на праві приватної власності належать машиномісця НОМЕР_1, підземної автостоянки за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 13-Є в Дарницькому районі м. Києва (надалі - «автопаркінг»).
Після введення автопаркінгу в експлуатацію, його було прийнято на обслуговування обслуговуючою організацією ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (надалі - «Позивач»).
01 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір «про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» № 1-07-50,51А/Ах13Е (надалі - «Договір»).
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори є однією з підстав виникнення прав та обов'язків між їх сторонами.
Уклавши Договір, відповідач, в числі інших власників машиномісць автопаркінгу, прийняв умови обслуговування та зобов'язався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця.
На виконання вимог «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою КМУ №115, від 22.01.1996 року та умов договорів, укладених з власниками стояночних місць, позивачем укладено договори з постачальниками електроенергії, води, комунальними службами, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона, прибирання території, надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню автопаркінгу, відповідно до умов договорів та вимог Правил.
Відповідно до п. 4.4. Договору, на момент підписання Договору, розмір щомісячної плати за обслуговування одного машиномісця (частка Власника у витратах) становив 165 гривень 00 копійок, а за два, відповідно 330 гривень 00 копійок.
В зв'язку з ростом цін на комунальні та інші витрати позивача на утримання та обслуговування автопаркінгу, відбулось підвищення вартості обслуговування з 01.05.2010 р., - до 190.00 грн., з 01.05.2013 р., - до 240,00 грн., з 01.05.2015 р., - до 370,00 грн. за обслуговування одного машиномісця на місяць.
На обгрунтовані підвищення ціни Договору відповідач погодився, про що свідчать його плати у розмірі 190,00, 240,00 та 370,00 гривень, що, зокрема, підтверджується розрахунком заборгованості, а також укладена між позивачем та підповідачем додаткова угода до Договору від 01 травня 2015 року.
Згідно п. 4.5. Договору: «Оплата здійснюється Власником у національній валюті України через касу, або на поточний рахунок Виконавця, не пізніше 25-го числа поточного місяця».
Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов'язання в зв'язку з чим виникла заборгованість за спожиті згідно Договору послуги, що станом на 26 квітня 2016 року складає: 7 950 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.
Незважаючи на відсутність оплати з боку відповідача, всі угоди з обслуговуючими та комунально - експлуатаційними організаціями міста, укладені для забезпечення функціонування автопаркінгу. діють, а власність відповідача утримується у належному стані.
Відповідач є власником машиномісць НОМЕР_1 автопаркінгу, його право на вільне володіння і користування власністю беззаперечне, більше того, крім місць автопаркінгу відповідачеві, разом з іншими власниками машиномісць, на праві спільної сумісної власності, вилежать місця загального користування, опорні конструкції, та обладнання автопаркінгу. Ст.ст. 319, 322. 369 Цивільного Кодексу України на відповідача покладено обов'язок на утримання свого та спільного майна.
Крім того, очевидно, що підземний автопаркінг може обслуговуватись виключно однією обслуговуючою організацією, а відтак позивач не міг не надавати відповідачеві відповідні послуги з дня набуття останнім права власності на машиномісце.
Безпідставно було б нараховувати частку витрат відповідача по обслуговуванню автопаркінгу до сплати іншим власникам, тому витрати на утримання належного відповідачу на праві власності машиномісця несе позивач.
Незважаючи на багаторазові попередження про необхідність своєчасної оплати, відповідач борг не сплатив.
Вищенаведене свідчить про порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства.
До судового засідання представник позивача надав до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без його участі та без участі відповідача, прийняти заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
01 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір «про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» № 1-07-50,51А/Ах13Е (надалі - «Договір»).
Уклавши Договір, відповідач, в числі інших власників машиномісць автопаркінгу, прийняв умови обслуговування та зобов'язався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця.
Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов'язання в зв'язку з чим виникла заборгованість за спожиті згідно Договору послуги, що станом на 26 квітня 2016 року складає: 7 950 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України: «Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)».
Відповідно до ст. 629 ЦК України «Договір є обов'язковим для виконання сторонами», а в ст. 526 ЦК України зокрема зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Як випливає із змісту Цивільного кодексу України - відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлених договором.
Згідно п. 5.3. Договору: «При затримці оплати послуг Виконавця та своєї частки у витратах по утриманню й обслуговуванню Стоянки на строк більше 10 (десяти) днів Власник виплачує Виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення».
Враховуючи вимоги статті 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», відповідачу нараховується пеня у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності, та відповідно до розрахунку заборгованості становить 1 944 (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири) гривні 52 копійки.
Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У цьому випадку розмір 3 % річних з простроченої суми, відповідно до розрахунку позовних вимог, становить: 178 (сто сімдесят вісім) гривень 94 копійки, розмір інфляційної складової боргу складає: 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень 34 копійки.
При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 1 378 гривень 00 копійок судового збору. ( а. с. 1).
Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, ч. 3, 212, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України і на підставі ст. ст. 526, 610, 625, 629 ЦК України,-
Позовні вимоги за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали 1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» суму боргу в розмірі 7 950 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень 00 копійок, неустойку у вигляді пені в розмірі 1 944 (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири) гривні 52 копійок, 3 % річних з простроченої суми боргу в розмірі 178 (сто сімдесят вісім) гривень 94 копійки, інфляційну складову боргу в сумі 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особам, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання його копії.
Суддя Л.В. Комаревцева