22-ц/775/181/2016(м)
Єдиний унікальний номер 221/3371/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/181/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Лопатіної М.Ю.

суддів: Бугрим Л.М., Биліни Т.І.

при секретарі: Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до Приватного акціонерного товариства «Екопрод», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Екопрод» та ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі: ПАТ «ВБР») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 29 квітня 2013 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Екопрод» (далі: ПрАТ "Екопрод") був укладений кредитний договір № MKLVU2.121865.001, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 000 000, 00 грн. строком до 28 квітня 2016 року зі сплатою 18 відсотків річних за користування кредитом. В подальшому між ними було укладено ряд додаткових угод ( № 1 від 12 червня 2013 року, № 2 від 01 липня 2013 року, № 3 від 10 жовтня 2013 року, № 4 від 14 березня 2014 року, № 5 від 18 квітня 2014 року, № 6 від 14.05.2014 року), якими частково змінювались умови кредитного договору, зокрема, розмір кредитного ліміту, процентні ставки за користування кредитним коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 29 квітня 2013 року було укладено договір поруки № РХ029031.121730.001, до якого також в подальшому укладалися додаткові угоди № 1 від 02липня 2013 року, № 2 від 17 березня 2014 року, № 3 від 18 квітня 2014 року, № 4 від 14 травня 2014 року, № 5 від 13 жовтня 2014 року.

Оскільки ПрАТ "Екопрод" порушував умови кредитного договору та не сплачував своєчасно кредит та проценти за його користування, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 21 серпня 2015 року в розмірі 15 131 973,37 грн та складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 11 899 998,88 грн, простроченої заборгованості за процентами в сумі 2 755 841,40 грн, пені в розмірі 476 133,09 грн.

В ході розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги, та посилаючись на часткове погашення ПрАТ "Екопрод" своїх кредитних зобов'язань, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 13 жовтня .2015 року в розмірі 4 016 255,49 грн. та складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 грн, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3 338 940, 35 грн., пені в розмірі 677 314,14 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ «ВБР» до ПрАТ "Екопрод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ПрАТ "Екопрод та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВБР» суму заборгованості за кредитним договором № MKLVU2.121865.001 від 29 квітня 2013 року в розмірі 4 015 842,20 грн., де прострочена заборгованість по тілу кредиту - 1,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 3 338 940,35 грн, сума пені - 676 900, 95 грн.

Стягнуто з ПрАТ "Екопрод» та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 60237,63 грн. по 30118,82 грн. з кожного.

З даним рішенням суду не погодилися відповідачі ПрАТ "Екопрод» та ОСОБА_1 та подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВБР» в сумі 1 635 263,05 грн. відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при розгляді справи безпідставно не застосував вимоги статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів пені та подвійної відсоткової ставки, яка фактично є штрафною санкцією.

Представник відповідачів ОСОБА_3, діюча за довіреностями, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник позивача Аврамова О.О., що дії на підставі довіреності, в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог до ПрАТ «Екопрод» - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи частково позов ПАТ «ВБР» до ПАТ «Екопрод», суд першої інстанції виходив з того, що він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте з такими висновками погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

У відповідності до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» , вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6?745цс15.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково відкрито провадження у частині вимог ПАТ «ВБР» до ПрАТ «Екопрод» про стягнення заборгованості за кредитним договором, які віднесено до юрисдикції господарських судів, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України оскаржуване рішення суду в частині цих вимог слід скасувати із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.307, 310, 314-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Екопрод» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Екопрод» скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до Приватного акціонерного товариства «Екопрод» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз'яснити позивачу, що розгляд його позову до Приватного акціонерного товариства «Екопрод» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: