У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 вересня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Попович О.В., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про стягнення заборгованості по орендній платі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що вона є власником земельних ділянок загальною площею 14,2 га (7,44 га - рілля, 2,48 га - пасовище та 4,28 га - зрошення), цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новопавлівської міської ради Баштанського району Миколаївської області. 20 жовтня 2010 року між нею та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Світоч» (далі - СТОВ «Світоч) укладено договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур. 02 грудня 2010 року вказаний договір зареєстрований у Баштанському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що внесено відповідний запис № 85 до Державного реєстру земель. За умовами договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова - не менше 5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору становила 6 400 гривень, спосіб внесення готівкою. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Посилаючись на те, що в період з 2012 року по 2015 рік відповідач сплачував орендну плату частково, без застосування коефіцієнта 1,756 до нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» (далі - Методика), у зв'язку з чим утворилась заборгованість з орендної плати (з урахуванням індексу споживчих цін (інфляції) до нормативної грошової оцінки землі та суми пені) в загальному розмірі 64 396 гривень 93 копійки, яку позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року, в позові відмовлено. У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що умовами договору не передбачено збільшення розміру орендної плати в односторонньому порядку без укладення додаткової угоди, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для застосування додаткового коефіцієнта для збільшення нормативної грошової оцінки землі при обчисленні орендної плати, оскільки Методика (на яку посилався позивач) стосується обчислення орендної плати для земель державної і комунальної власності. Встановивши, щовідповідач у повному обсязі відповідно до умов укладеного договору оренди, зміни до якого у встановленому порядку сторонами не вносилися, виконав свої зобов'язання зі своєчасної сплати орендної плати за договором у розмірі, який визначено умовами договору, з урахуванням індексу інфляції, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Проте з такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма, строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судами установлено, що 20 жовтня 2010 року між сторонами укладено договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур, за умовами якого позивач передала в оренду СТОВ «Світоч» земельні ділянки загальною площею 14,2 га. Договір у встановленому законом порядку зареєстровано у Баштанському районному відділу ДМРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України». Згідно з п. 5 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель становить 130 347 гривень 46 копійок. Відповідно до п. п. 9, 10, 13 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова - 5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору складало 6 400 гривень; спосіб внесення - готівкою. При цьому обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни розмірів земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом. За таких обставин висновок суду першої інстанціїпро те, що умовами договору не передбачено щорічну зміну розміру орендної плати, у тому числі і в сторону збільшення, а також, що для збільшення розміру орендної плати сторони повинні укласти додаткову угоду, помилковим. За змістом п. 14 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з п. 39 договору у разі невиконання або неналежного виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Крім того, п. 19-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 231 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що нормативна грошова оцінка гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 01 липня 1995 року, застосовується із коефіцієнтом 1,756, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин Методики, є помилковим. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково. Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.В. Попович О.М. Ситнік О.В. Попович О