АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 643/3980/15-ц. Головуючий І інст.: - Єлізаров І.Є.
Провадження №22-ц/790/2947/16. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: поділ майна подружжя.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

за участю секретаря : - Лашакової Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 - про визнання права власності на частину квартири, припинення права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_7 звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у листопаді 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 11 грудня 2003 року по 5 серпня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

24 листопада 2007 року він та ОСОБА_8 придбали у власність за ціною 58 000 доларів США трикімнатну АДРЕСА_1, яку зареєстрували в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я відповідачки.

Спірна квартира була придбана ними за кошти, що були отримані ОСОБА_8 від продажу належної їй АДРЕСА_2 у розмірі 52 000 доларів США, а також за кошти, що були надані йому батьками ОСОБА_9, ОСОБА_10 у розмірі 10 000 доларів США, які вони отримали від продажу належної їм 51/100 частини будинку АДРЕСА_3.

На протязі року після придбання спірного житла він за власні кошти провів ремонтні роботи в квартирі, а саме: встановив решітки на 4 вікна, демонтував пройму між кухнею та кімнатою, встановив арку, облицював арку деревом, покрив лінолеумом підлогу кухні, поклеїв шпалерами стіни і стелю в кімнаті площею 17,2 кв. м., замінив плінтуса, встановив декоративні решітки на батареї опалення, на що витратив понад 2000 доларів США.

Вважав, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона була придбана за час шлюбу, а його частка в квартирі з урахуванням вкладених ним власних коштів на її придбання та проведення ремонту становить 1/3 частину.

Посилаючись на вказані обставини та ст. 62 СК України, ст. ст. 16, 367, 372 ЦК України, ОСОБА_7 просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнала.

При цьому посилалася на те, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона була придбана нею за її особисті кошти, які вона отримала від продажу належної їй на праві власності АДРЕСА_2.

Посилання ОСОБА_7 на те, що його батьки передавали йому 10 000 доларів США та вказані кошти були використані ним на придбання спірної квартири, не відповідають дійсності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину АДРЕСА_1 та припинено права спільної сумісної власності подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана ним у період шлюбу, а частка позивача в квартирі, з урахування вкладених ним коштів на її придбання та ремонт, становить 1/3 частину.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Частинами 1, 7 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

З матеріалів справи вбачається, що з 7 лютого 2004 року по 5 серпня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від сумісного проживання вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з ОСОБА_8, та на утримання якої позивач сплачує аліменти за рішенням суду (а. с. 5, 44).

22 листопада 2007 року ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського МНО Гібадуловою Л.А. за р. №5695, продала за 285325 грн. двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ( а. с. 41).

Вказана квартира належала ОСОБА_6 на праві власності в 1/3 частині на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого центром приватизації держаного житлового фонду виконкому Харківської міської ради 4 лютого 2000 року за р. №5-00-207556, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24 лютого 2000 року та в 2/3 частинах на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Тонкою М.О. 19 травня 2004 року за р. №1037, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 1 квітня 2005 року (а. с.36-40).

24 листопада 2007 року ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського МНО Кулієвою Л.Л. за р. №1793, придбали за 292900 грн., що складало еквівалент 58 000 доларів США, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 42).

Право власності на вказану квартиру ОСОБА_6 зареєструвала в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2007 року (а. с.43).

Судовим розглядом встановлено, що спірна квартира придбана подружжям за їх спільні подружні кошти та за кошти, отримані ОСОБА_6 від продажу належної їй на праві власності квартири.

Вказані обставини підтвердив в судовому засідання апеляційної інстанціїпозивач ОСОБА_7, зазначивши, що гроші у розмірі 285325 грн., які були отримані ОСОБА_6 від продажу належної їй на праві власності двохкімнатної квартири, були витрачені на придбання спірної квартири.

Матеріали справи свідчать, що АДРЕСА_1 придбана подружжям ОСОБА_7, ОСОБА_6 за ціною 292900 грн.

До вказаної суми увійшли 285325 грн., які є особистою власністю відповідачки ОСОБА_6 та 7575 грн., які є спільною сумісною власністю подружжя (292900 грн. - 285325 грн. = 7575 грн.).

Таким чином, ідеальна частка ОСОБА_6 в спірний квартирі становить 98 /100 частин, ідеальна частка подружжя ОСОБА_7та ОСОБА_6 становить 2/100 частини.

Наведене свідчить, що спільним сумісним майном подружжя є 2/100 частини квартири АДРЕСА_1, а тому при розподілі майна подружжя позивачам має право на 1/100 частину вказаної квартири, які спільного майна подружжя.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не врахував вказані обставин та помилково дійшов висновку про те, що позивач набув права власності на 1/3 частину спірної квартири.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_7 в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/100 частину АДРЕСА_1.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на нормам діючого законодавства.

Доводи ОСОБА_7 про те, що після придбання спірного житла він за власні кошти провів ремонтні роботи в квартирі, а саме: встановив решітки на 4 вікна, демонтував пройму між кухнею та кімнатою, встановив арку, облицював арку деревом, покрив лінолеумом підлогу кухні, поклеїв шпалерами стіни і стелю в кімнаті площею 17,2 кв. м., замінив плінтуса, встановив декоративні решітки на батареї опалення, на що витратив понад 2000 доларів США, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Проведення ремонтних робіт у спірній квартири, не призвело до збільшення її собівартості та збільшення ідеальної частки ОСОБА_7 в квартирі з 1/100 частини до 1/3 частини.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, який позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину квартири, припинення права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/100 частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: