АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2286/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги.

Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем до 10 грудня 2010 року. Під час шлюбу, 29 липня 2004 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1, яка до 7 жовтня 2014 року перебувала у спільній сумісній власності. Особовий рахунок було відкрито на ім'я відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Черкаської області було поділено майно подружжя та встановлено порядок користування вказаною квартирою.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2015 року задоволено частково позов КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по оплаті наданих житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, зустрічним позовом ОСОБА_6 до КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про спростування вимог щодо стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, та було стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість по оплаті наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3748 грн. 38 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вказаним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси встановлено, що ОСОБА_7 сплатила 24 листопада 2011 року 982 грн. 02 коп., 24 грудня 2012 року 1784 грн. 34 коп., а всього 2766 грн. 36 коп., половину від суми 5532 грн. 72 коп.

На виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2015 року вона особисто сплатила на рахунок КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість в сумі 3748 грн. 38 коп. та 243 грн. 60 коп.

Вважає, що відповідач зобов'язаний компенсувати їй половину витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території сплачених нею на користь КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, що становить (982 грн. 02 коп.+ 1784 грн. 34 коп.+ 3748 грн. 38 коп.+ 243 грн. 60 коп.):2= 3379 грн. 17 коп.

А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію половини витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 3379 грн. 17 коп., 551 грн. 21 коп. судового збору та 1000 грн. витрат, пов'язаних з правовою допомогою.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1995 грн. 99 коп. боргу та 1000 грн. витрат, пов'язаних з правовою допомогою, а всього 2995 грн. 99 коп., а задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій він просить скасувати рішення суду, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни в частині стягнення судових витрат і до залишення без змін в іншій частині з наступних підстав.

Розглядаючи спір в частині стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги , судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В той же час, ухвалюючи рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судових витрат в сумі 1000 грн. за надання правової допомоги, суд першої інстанції, виходив з того, що у відповідності до ст.ст.84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати.

Також, висновки суду першої інстанції, в частині стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги, на думку судової колегії, є частково вірними та відповідають обставинам справи та положенням норм матеріального права, за виключенням стягнення суми сплаченого судового збору за судовим рішенням.

В той же час, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесених нею судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1000 грн., а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає до зміни, відповідно до положень ст.309 ЦПК України.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстрований 30 жовтня 2003 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1934 (а. с.13, 14 ).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2014 року, яке набрало законної сили 3 липня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Придніпровського району м. Черкаси про поділ майна та встановлення способу розпорядження ним та визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, встановлено наступний порядок користування квартирою квартири АДРЕСА_1: виділено в користування ОСОБА_7 кімнату площею 12.4 кв.м. (позначена на техплані цифрою 5); виділено в користування ОСОБА_6 кімнату площею 12.6 кв.м. (позначену на техплані цифрою 6); в спільному користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишено кухню площею 7.1 кв.м. (позначену на техплані цифрою 4), коридор площею 6.5 кв.м. (позначену на техплані цифрою 1), вбиральню площею 0.9 кв.м. (позначену на техплані цифрою 3), ванну кімнату площею 1.6 кв.м. (позначену на техплані цифрою 2).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання власністю майна, набутого до шлюбу та поділ майна і боргових зобов'язань набутих під час шлюбних відносин відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру відмовлено. ( а. с. 45 - 47).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по оплаті наданих житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, зустрічним позовом ОСОБА_6 до КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про спростування вимог щодо стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території та стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість по оплаті наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3748 грн. 38 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору, в задоволенні зустрічного позову відмовлено( а. с. 5 - 12).

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з жовтня 2014 року є власниками квартири АДРЕСА_1, кожному належить по 1/2 частині квартири.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що оскільки відповідачами під час шлюбу 29 липня 2004 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, тому квартира з 29 липня 2014 року до 7 жовтня 2014 року перебувала у спільній сумісній власності відповідачів. 8 жовтня 2014 року ОСОБА_7 зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири і з цього часу у відповідачів право спільної сумісної власності припинилося і виникло право спільної часткової власності на квартиру.

Згідно обігу нарахувань по особовому рахунку НОМЕР_1 заборгованість по оплаті послуг виникла за період з травня 2010 року по жовтень 2014 року. Відповідачі на момент виникнення заборгованості проживали в квартирі та зобов'язані були щомісячно сплачувати послуги за утримання будинку та прибудинкової території. ОСОБА_7 сплатила 24 листопада 2011 року 982 грн. 02 коп., 24 грудня 2012 року 1784 грн. 34 коп., а всього 2766 грн. 36 коп., половину від суми 5532 грн. 72 коп. Оскільки квартира перебувала у спільній сумісній власності, тому за таких обставин суд першої інстанції зробив вірний висновок, що кошти необхідно солідарно стягнути з відповідачів в сумі 3 749 грн. 38 коп.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

За матеріалами справи встановлено, що згідно квитанцій від 10 грудня 2015 року ОСОБА_7 сплатила на адресу КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість в сумі 3748 грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. ( а. с. 15).

У зв'язку з тим, що зобов'язання, яке виникло у сторін за рішенням суду було виконане в повному обсязі солідарним боржником, яким є ОСОБА_7, то колегія повністю погоджується із висновком районного суду, що у ОСОБА_7 виникли підстави для застосування регресної вимоги до відповідача.

А тому, враховуючи вищазаначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину боргу за сплачені житлово-комунальні послуги із суми 3748 грн. 38 коп.

Проте, колегія суддів не може погодитись із висновком районного суду про стягнення з відповідача половини суми судового збору, який оплатила позивачка, як солідарний боржник, виходячи з наступного.

Так, в матеріалах справи мається копія посвідчення, з якого вбачається, що ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи ( а. с. 51).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди першої та другої груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по оплаті наданих житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, зустрічним позовом ОСОБА_6 до КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про спростування вимог щодо стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території та стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість по оплаті наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3748 грн. 38 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору, в задоволенні зустрічного позову відмовлено ( а. с. 5 - 12).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

За положеннями п.35 даної Постанови встановлено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Також, колегія суддів вважає, що районним судом не знайдено підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь половину від суми коштів сплачених нею за житлово-комунальні послуги 24 листопада 2011 року в сумі 982 грн. 02 коп. та 24 грудня 2012 року в сумі 1784 грн. 34 коп.

Так, вказану заборгованість позивачка просила стягнути на підставі ст. 360 ЦК України.

Разом з тим, 8 жовтня 2014 року реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2015 року, за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.4 ст. 334 Цивільного кодексу України (далі ЦК), - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За положеннями ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Таким чином ОСОБА_6, як співвласник квартири АДРЕСА_1, з моменту набуття права власності на вказане майно, зобов'язаний, пропорційно до своєї частки у праві власності, брати участь у всіх витратах на управління, утримання та збереження спільної квартири та нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, у тому числі щодо оплати житлово-комунальних послуг і такий обов'язок виник у нього саме з 8 жовтня 2014 року.

Разом з тим, сплачена позивачкою заборгованість виникала за період коли квартира перебувала в спільній сумісній власності подружжя. Особовий рахунок був відкритий на відповідача, чого не заперечували в судовому засіданні сторони.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

А тому, з урахуванням даних обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги.

Так, відповідно до п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року N 10, роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 88 ЦПК України визначено правила розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, у частині першій цієї статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст. 1 зазначеного закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

В матеріалах справи міститься угода про надання правової допомоги від 25 серпня 2016 року (а.с.60) між позивачкою ОСОБА_7 та адвокатом Гнатюк Г.І., що підтверджує повноваження Гнатюк Г. І., як фахівця у галузі права, але відсутній розрахунок розміру витрат на правову допомогу.

А тому, з врахуванням викладених положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_6, як особа, що має інвалідність 2 групи, звільнений від сплати судового збору, а тому сплата солідарним боржником ОСОБА_7 судового збору за судовим рішенням, не спричиняє обов'язку про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_7 частини сплаченого судового збору, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає до зміни з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки 121, 80 гривень судового збору, і тому до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сума у розмірі 1874.19 гривень сплачених коштів, як солідарним боржником (3748.38 грн.: 2 = 1874.19 грн.).

На підставі встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, та відсутності розрахунку витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до зміни тільки в частині стягнення судових витрат на правову допомогу та судового збору, а в іншій частині до залишення без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення компенсації за житлово - комунальні послуги - в частині стягнення судових витрат на правову допомогу та судового збору - змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень та стягнення з відповідача 121,80 гривень судового збору, в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :