Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 11 червня 2014 року між ним, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) та ОСОБА_4 був укладений договір комісії, відповідно до умов якого комісіонер - ФОП ОСОБА_5 зобов'язався за дорученням позивача вчинити правочин щодо продажу автомобіля марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1, відповідачу, яка, у свою чергу, зобов'язалася оплатити його вартість у розмірі та порядку, визначеному угодою сторін. Цей договір був оформлений у вигляді довідки-рахунку від 11 червня 2014 року серії ВІА № 486338 з визначеною вартістю автомобіля - 280 570 грн, виданою ФОП ОСОБА_5, на підставі якої ОСОБА_4 зареєструвала на себе цей транспортний засіб.

Посилаючись на те, що відповідач не сплатила йому вартість автомобіля, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором у сумі 280 570 грн, інфляційні втрати у сумі 17 375 грн 70 коп. і три проценти річних у сумі 1 729 грн 54 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2016 року № 153/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_7, у результаті чого 26 липня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте оскаржувана ухвала апеляційного суду зазначеним вимогам процесуального права не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що укладений між сторонами у справі договір комісії виконано сторонами у повному обсязі; на виконання цього договору ФОП ОСОБА_5 була виписана довідка-рахунок від 11 червня 2014 року серії ВІА № 486338 з визначеною вартістю ціною автомобіля у розмірі 280 570 грн, на підставі якої ОСОБА_4 здійснила державну перереєстрацію автомобіля «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1, на себе та отримала його у власність. У зв'язку із цим та враховуючи, що п. 4.1 договору комісії передбачено отримання цього автомобіля покупцем після оплати за його придбання, суд вважав, що ОСОБА_3 не довів належними доказами той факт, що відповідач не сплатила йому кошти за придбаний автомобіль.

Однак із зазначеними висновками погодитися не можна,виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У матеріалах справи на а. с. 127-129 міститься копія рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Черкаський ВРЕР ДАІ, про визнання договору недійсним та відновлення права власності на майно, яким у задоволенні позову відмовлено.

Так, відмовляючи в задоволенні вищевказаного позову, апеляційний суд виходив із того, що договір купівлі-продажу автомобіля «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1, не було вчинено сторонами у зв'язку з несплатою покупцем обумовлених договором грошових коштів за придбаний автомобіль, тому цей договір, а також довідка-рахунок від 11 червня 2014 року серії ВІА № 486338, видана ФОП ОСОБА_5, не можуть бути визнані недійсними.

На обґрунтування свого висновку суд виходив із того, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору комісії від 11 червня 2014 року покупець зобов'язаний передати комітенту грошові кошти, які становлять ціну придбаного транспортного засобу (п. 4.1), і повинен розрахуватися за транспортний засіб безпосередньо з комітентом готівкою та/або безготівково (п. 5.1.2 договору).

Із врахуванням вимог ст. 545 ЦК України та відповідно до постанови правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» суд вважав, що єдиним належним документом і доказом розрахунку відповідача з позивачем за придбаний автомобіль повинен бути платіжний документ про перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті), однак, як зазначив суд, у справі такий документ відсутній.

При цьому суд дійшов висновку, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 05 січня 2015 року, винесеної старшим слідчим СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 після проведення розслідування за заявою ОСОБА_3 про вчинення шахрайських дій стосовно нього, внаслідок яких ОСОБА_4 заволоділа належним йому автомобілем «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1, установлено відсутність документів на підтвердження факту перерахування ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 280 570 грн на поточний рахунок ОСОБА_3; згідно з поясненнями ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_4 не передавала ОСОБА_3 зазначеної суми коштів готівкою і відповідних письмових документів (розписок, актів тощо), які б свідчили про передання-приймання коштів у сумі 280 570 грн сторони не складали, а ОСОБА_4 не надано розрахункового документа, який би посвідчував факт купівлі транспортного засобу та видача якого передбачена п. 55 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що позивач отримував кошти за автомобіль і що взагалі угода купівлі-продажу автомобіля була вчинена відповідно до чинного законодавства.

Однак на зазначені обставини суди усупереч вимогам ст. ст. 10, 60, 61, 212, 213, 214, 303, 304 ЦПК України уваги не звернули, повторно вдалися до оцінки одних і тих самих доказів та встановлення тих самих фактів, що і в зазначеному вище рішенні суду, чим порушили норми процесуального права.

Вказані вище помилки міг виправити апеляційний суд згідно з наданими чинним ЦПК України повноваженнями, однак, відхиляючи апеляційну скаргу позивача і залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд із порушенням вимог ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, а також законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не звернув достатньої уваги на наявне у справі рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року й не надав належної оцінки установленим цим рішенням обставинам справи згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, таким чином, не установив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

В.О. Савченко

О.В. Ступак