Справа № 2/1412/7428/12
Провадження № 4-с/487/59/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про скасування постанови та зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про зняття арешту з усього майна, яка йому належить на праві власності, накладеного за витягом №6503986 від 19.07.2013 року посилаючись на те, що на теперішній час рішення суду виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про повернення виконавчого листа стягувачу, але державний виконавець Бутенко А.В. відмовляється зняти, раніше накладений нею арешт на йому майно, з посиланням на ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

21.06.2016 року ОСОБА_1 надав до суду уточнення до скарги та також просив про скасування постанови ВП №38253930 від 18.07.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку державним виконавцем боржнику не було надана, чим порушено його право на оскарження цієї постанови, вказану постанову він отримав лише 21.06.2016 року.

Крім того, 10.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності за витягом №6503109 від 19.07.2013 року посилаючись на те, що на теперішній час рішення суду виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про повернення виконавчого листа стягувачу, але державний виконавець Бутенко А.В. відмовляється зняти, раніше накладений нею арешт на йому майно, з посиланням на ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

21.06.2016 року ОСОБА_1 надав до суду уточнення до скарги та також просив про скасування постанови ВП №38253930 від 18.07.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку державним виконавцем боржнику не було надана, чим порушено його право на оскарження цієї постанови, вказану постанову він отримав лише 21.06.2016 року.

Ухвалою суду від 14.06.2016 року було обєднано в одне провадження вищевказані скарги ОСОБА_1

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник, уточнені вимоги викладені в скаргах підтримали, просили про їх задоволення.

В судове засідання представник Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державний виконавець Бутенко А.В., не зявилися, начальник відділу надав до суду заяву просив слухати справу за його відсутності та в задоволені скарг відмовити, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. та 3% річних в сумі 3180,82 грн., 18.07.2013 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та внесені дані до Державного реєстр речових прав на нерухоме майно. 09.04.2014 року за заявою стягувача виконавчий документ повернуто стягувачеві без виконання згідно п. 1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, у даному провадженні не було стягнуто виконавчий збір в сумі 10318,08 грн. та витрати повязані з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 80 грн., відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», підстав для зняття арешту з майна боржника не було та зазначені постанови виділені в окремі виконавчі провадження. Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 80 грн. закінчено у звязку зі сплатою коштів, а виконавче провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 10318,08 грн. закінчено у звязку зі скасуванням вказаної постанови в судовому порядку. Проте, зняття арешту з майна неможливо у звязку з тим, що у відділ ДВС перебуває виконавче провадження №46497002 з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 32144 грн. На теперішній час вказана постанова оскаржується боржником в судовому порядку, тому вимоги скарги є передчасними. При цьому, слід зазначити, що постановою державного виконавця від 18.07.2013 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, а не на окремо визначений обєкт квартиру АДРЕСА_2 та вказане відображено у витягу з ДРРПНМ №6503109.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, на виконанні Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. та 3% річних в сумі 3180,82 грн.

Постановою державного виконавця від 03.06.2013 року відкрите виконавче провадження ВП№38253930 за виконавчим листом 2/1412/4541/12.

В рамках цього виконавчого провадження, постановою від 18.07.2013 року ВП №38253930 державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 та внесені дані до Державного реєстр речових прав на нерухоме майно.

Крім того, постановою від 18.07.2013 року державним виконавцем, відповідно до ст.. 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою виконання рішення суду за виконавчим листом 2/1412/4541/12, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

09.04.2014 року за заявою стягувача ОСОБА_3 виконавчий лист 2/1412/4541/12. повернуто стягувачеві без виконання, на підставі п. 1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, у даному провадженні постановою від 11.04.2014 року ВП№42923694 з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто виконавчий збір в розмірі 10318,08 грн., виконавче провадження про стягнення виконавчого збору закінчено, у звязку зі скасуванням в судовому порядку.

Постановою від 11.04.2014 року ВП№42923784 з ОСОБА_1 на користь Заводського ВДВС ММУЮ стягнуто витрати на проведення виконавчий дій в сумі 80 грн.., виконавче провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій закінчено, у звязку зі сплатою коштів боржником.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2014 року скасовані заходи забезпечення позову про стягнення боргу з ОСОБА_1 за договором позики в рамках цивільній справи 2/1412/4541/2012, у звязку з повернення боргу боржником за розпискою та скасовано арешт з квартири АДРЕСА_3.

Посилаючись на те, що на теперішній час рішення суду виконано в повному обсязі, накладення арешту на майно є недоцільним, скаржник ОСОБА_1 просив про зняв арешту та скасування постанови ВП №38253930 від 18.07.2013 року.

Обґрунтовуючи відмову державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у зняті арешту з майна боржника ОСОБА_1 начальник відділу посилався на перебуває у відділі виконавчого провадження №46497002 з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 32144 грн. за виконавчим листом 2/487/1263/13, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 04.07.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на корит ОСОБА_4 заборгованості за розпискою у розмірі 321440 грн. та на те, що вказана постанова оскаржується ОСОБА_1, але на теперішній час не скасована в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведення виконавчих дій), повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті Закону у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, суд приходить до переконання, що виконавче провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. та 3% річних в сумі 3180,82 грн. закінчено , оскільки за заявою стягувача ОСОБА_3 виконавчий лист 2/1412/4541/12. повернуто стягувачеві без виконання, на підставі п. 1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», постанова від 11.04.2014 року ВП№ про стягнення виконавчого збору скасована в судовому порядку та провадження закінчено, постанова від 11.04.2014 року ВП№42923784 про стягнення витрат на проведення виконавчий дій в сумі 80 грн.., закінчено, у звязку зі сплатою коштів боржником, тому відповідно до вимог ст. 50 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» вбачаються всі підстави для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника ОСОБА_1 та вчинення ним дій щодо відновлення порушених прав скаржника ОСОБА_1

При цьому, слід зазначити, що постановою державного виконавця від 18.07.2013 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, а не на окремо визначений обєкт квартиру АДРЕСА_2 та вказане відображено у витягу з ДРРПНМ №6503109.

Заперечення начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області суд не приймає до уваги.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця бо іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Проте, вимоги скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови державного виконавця від 18.07.2013 року ВП №382253930, зняття арешту з усього майна ОСОБА_1, а також зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки в рамках скарги, скаржником обрано не належний спосіб захисту свого порушеного права та його посилання на вимоги ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними та підлягають застосуванню у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про скасування постанови та зняття арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 10 днів після її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський райсуд м. Миколаєва у строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина