Справа № 372/3743/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/2706/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 16.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Таргоній Д.О.,
при секретарі:Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_5 з позовом про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 15.08.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 30 000, 00 доларів США.

Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Банк діючи у відповідності до чинного законодавства виконав свої зобов'язання видавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 30 000, 00 доларів США, проте Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту належним чином не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України.

Просило стягнути з ОСОБА_5 717 361,59 грн., заборгованості за кредитним договором, з яких 668 351,78 грн. сума заборгованості за кредитом, 49 009,81 грн. сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» - 717 361,59 грн., заборгованості за кредитним договором.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також грубе порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України, від 18 грудня 2009 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначене рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 2626/0808/88-017, згідно з умовами якого банк надав, а ОСОБА_5 отримала кредитні кошти у розмірі 30 000, 00 доларів США з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 15.08.2008 року до 14.08.2031 року.

Відповідач, як позичальник за даним договором взяв на себе зобов'язання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим відповідач брала на себе зобов'язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит.

25 тавня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорам, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. від 25.05.2012 року за № 1306,1307. Таким чином, керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора.

Факт укладення договору кредиту, та отриманням відповідачем кредиту підтверджується самим кредитним договором № 2626/0808/88-017 від 15.08.2008 року, який укладений відповідно до ст. 1055 ЦК України.

Факт не виконання відповідачем своїх зобов'язань, а саме наявність заборогованості на час звернення до суду з позовом, підтверджується наданим представником позивача розрахунком, який відповідачем визнається.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 27.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_5 досудову вимогу з вимогою сплатити прострочену (поточну) заборгованість станом на 28.07.2015 року в сумі 32 515,30 доларів США, яка відповідачем задоволена не була, а тому вважав, що вимоги позивача є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

З такими висновками судова колегія не погоджується, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 2626/0808/88-017, згідно з умовами якого банк надав, а ОСОБА_5 отримала кредитні кошти у розмірі 30 000, 00 доларів США з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 15.08.2008 року до 14.08.2031 року.

Відповідно до п. 3.9. Договору, при порушенні умов, передбачених п. 5.1.9. цього Договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов»язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позитчальник порушує строки платежів, встановлених п. 3.1. цього Договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов»язаний виконати зазначені зобов»язання в порядку, передбаченому п.3.10 цього Договору.

Відповідно до п. 3.10. Договору, у випадках порушення умов п.п. 3.8., 3.9. та 6.1. цього Договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між Банком та власником предмету іпотеки, у відповідності до п.2.1. цього Договору, вимога про виконання порушеного зобов»язання направляється Банком власнику предмету іпотеки у письмовому вигладі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту надіслання її Банком на адресу позичальника, зазнченою в реквізитах цього Договору за адресою власника предмету іпотеки, що буде визначена в іпотечному договорі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного стороку, вважається дата, зазначена в квитанції, яка надається Банку відділенням зв»зку при відправленні листа з повідомленням про вручення.

Вподальшому, до даного кредитного договору, між сторонами було укладено дві додаткові угоди від 24 вересня 2008 року та від 27 березня 2009 року та, відповідно, змінено графік погашення чергових платежів ( а.с.13-19).

Крім того, 04 травня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачкою було укладено два договори про внесення змін та доповнень №3 та №4 до кредитного договору від 15 серпня 2008 року(а.с.20-31).

З розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.134-137) вбачається, що починаючи з жовтня 2014 року у відповідачки виникла поточна заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року склала 2 377,88 дол. США.

Крім того колегією суддів встановлено, що 27.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_5 досудову вимогу про сплату простроченої (поточної) заборгованості станом на 28.07.2015 року в сумі 2 377,88 доларів США, яка виникла з жовтня 2014 року.

Питання, щодо необхідності саме віповідно до цієї вимоги, повернення достроково всієї суми кредитних коштів досудова вимога не містить, що також було підтверджено представником позивача під час розгляду справи апеляційним судом.

Будь-які докази отримання даної вимоги боржником, оскільки відповідно до п.3.10 Договору, вона повинна бути направлена листом з повідомленням про вручення, суду надано не було.

До суду з позовом банк звернувся 02 вересня 2015 року і саме в позові, вперше, банком було пред»явлено вимогу до відповідача про дострокове повернення всієї суми кредитних коштів.

Позовну заяву відповідач отримала 03 жовтня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 65).

Отже, саме з цієї дати, на думку колегії суддів, відповідачу стало відомо про вимогу позивача про необхідність дострокового виконання кредитних зобов»язань.

Відповідно до п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19 ст. 1 цього ж Закону).

З матеріалів справи вбачається, що Банком було видано Відповідачу споживчий кредит, виконання якого було забезпечено іпотекою. Це підтверджується п.1.2, п.1.4 Кредитного договору від 15.08.2008 p., а також додатком до цього ж Кредитного договору у редакції від 04.05.2011 p., де вказано, що кредитні кошти за цим договором видаються позичальнику у готівковій формі на споживчі цілі.

З п. 1.1. п. 2.1-2.3 Кредитного договору та Договору іпотеки від 15.08.2008 pоку, укладеного між Банком та Відповідачем, копія якого міститься у справі, вбачається, що виконання зобов'язання Відповідачки за Кредитним договором перед Позивачем забезпечено іпотекою.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач погасила всю поточну прострочену заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором 18 листопада 2015 року, тобто відповідач (споживач) в межах 60 днів з дати отримання вимоги позивача про дострокове виконання зобов»язань (03.10.2015 року) усунула порушення умов договору про надання споживчого кредиту, а отже вимога кредитодавця про повернення споживчого кредиту (чергових внесків), строк яких ще не настав, втратила чинність.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув, а тому помилково вважав, що досудова вимога містила вимогу позивача достроково повернути всю суму кредитних коштів у розмірі 32 515,30 дол. США. та не звернув увагу на ту обставину, що на час ухвалення рішення судом заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня (відповідно до розрахунку а.с. 134), а вимога про дострокове виконання зобов»язань, в силу п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» втратила чинність.

Також, з наданих відповідачкою до суду квитанцій вбачається, що починаючи з листопада 2015 року нею щомісячно вносяться поточні платежі, передбачені кредитним договором, а тому будь-яка поточна заборгованість перед позивачем відсутня. Дана обставина підтверджена, також, представником позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі, які в свою чергу є частково обгрунтованими та доведеними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необгрунтованими, оскільки поточна заборгованість відсутня, а вимога про дострокове повернення кредитних коштів втратила чинність, отже в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Д.О. Таргоній