У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що з 2009 року перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_5 та сина - ОСОБА_6 Після припинення стосунків з відповідачем, діти залишились проживати разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання дітей, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, не турбується про їх духовний та фізичний розвиток.

Заочним рішенням Дніпровського районного судом м. Києва від 16 червня 2015 року стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Після народження молодшої дитини відповідач не забрав її з пологового будинку. Крім того, вона дізналась, що відповідач, підтримуючи з нею стосунки, мав іншу сім'ю та трьох дітей. ОСОБА_4 неодноразово застосовував до неї фізичну силу, кидався на неї з ножем, постійно висловлювався нецензурною лайкою, у тому числі у присутності малолітніх дітей, що згубно впливало на їх психіку. Діти до цього часу бояться батька та не хочуть щоб він приходив. Вона вважає, що такі дії відповідача, як людини та особливо, як батька, є неприпустимими, так як завдали шкоди психічному стану малолітніх дітей. Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, у зв'язку з незаконними діями відповідач. Відповідач ігнорує інтереси дітей, не цікавиться їх життям, не займається їх вихованням та утриманням, не виконує свої батьківські обов'язки.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила позбавити батьківських прав ОСОБА_4, відносно малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та матеріальним утриманням малолітніх дітей, не створює умов для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а сама поведінка батька перетворює дітей у свідків його аморальних вчинків, оскільки діти мимоволі вбирають в себе нездорову сімейну атмосферу, від чого страждають морально і фізично. Висновки надані Службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо недоцільності позбавлення батьківських прав суд визнав недостатньо обґрунтованими та такими, що суперечать інтересам дітей.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди у побаченні та спілкуванні батька з дітьми та між сторонами існує спір щодо спілкування відповідача з дітьми, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача не відповідає інтересам дітей, а відношення дітей до батька сформоване їх матір'ю.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Відповідно до роз'яснено, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович