Справа № 386/607/16-ц
Провадження № 2/386/266/16
06 жовтня 2016 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила права користування житлом
Позивач звернувся до суду з вказаною заявою , в якій вказав , що він є власником житлового будинку ,що знаходиться за адресою вул.. Леніна 10 с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право власності .
Відповідач є його онуком , сином його сина ОСОБА_3 , який помер 22.04.2008 року . Після смерті сина , його дружина ОСОБА_4 з онуком виїхали в м. Миколаїв.
ОСОБА_4 виписалась з його будинку 24.04.2012 року , а свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 без його відома прописала 20.03.2012 року в його домоволодінні .
Відповідач ОСОБА_2 у 2008 році разом зі своєю матір»ю виїхав з вказаного житла і не користується ним вже протягом 8 років .
Просить визнати ОСОБА_2 таким , що втратив право користування житлом в будинку № 10 по вул.. Леніна в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області . Стягнути з відповідача на його користь судові витрати .
В судове засідання представник позивача та позивач не з»явилися , представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність , не заперечує проти винесення заочного рішення суду .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився , рекомендований лист, надісланий на адресу ОСОБА_2 , повернувся без вручення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».
Повідомлення відповідача про розгляд справи в Голованівському районному суді Кіровоградської області 06.10.2016 року здійснено через оголошення в засобах масової інформації , яке надруковано в газеті «Урядовий кур»єр » № 169(5789) від 09.09.2016 року.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Враховуючи, що сторони до суду не з»явились , суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд , дослідивши матеріали справи в їх сукупності , дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено , що будинок № 10 по вул.. Леніна в с. Межирічка Голованівського Кіровоградської області належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом № 20 на право особистої власності на житловий будинок ( свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Голованівської районної ради народних депутатів № 108 від 12.04.1989 р.,а /с- 7
Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.64 ОСОБА_5 України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.
Приписами ч.3 ст.10 ЦПК України встановлено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ст.41 ОСОБА_5 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії,які мають найвищу силу.
Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст.8 ЦПК України - суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_5 України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені ОСОБА_5 та законами України.
П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає , що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Позивач ОСОБА_2 являючись власником будинку № 10 по вул.. Леніна в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області , позбавлений права вільно розпоряджатись своєю власністю, оскільки у спірному житловому будинку зареєстрований його онук ОСОБА_2 , який не проживає в ньому з 2008 року, участі у витратах на утримання будинку не приймає, речей своїх в будинку не зберігає, виселилась із будинку добровільно , перешкод у користуванні будинком йому ніхто не чинив.
Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням ,інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до ст. 71 ЖК України , особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад 6 місяців без поважних причин , за виключенням випадків, передбачених частиною 3 цієї норми.

П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим житла.

Згідно вимог ст.41 ОСОБА_5 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_5 України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а за ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст 72. ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

21.04.2016 року та 23.05.2016 року адвокатом ОСОБА_6 ОСОБА_2 надсилались повідомлення про добровільне здійснення перереєстрації місця свого проживання .

ОСОБА_2 , не є членом сім»ї власника житлового будинку, не веде з ним спільного господарства та більше 8 років не користується житлом, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування цим житлом, будучи неповнолітнім в 2008 році разом зі своєю матір»ю ОСОБА_4 в добровільному порядку виселився з житлового будинку позивача на інше постійне місце проживання , позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, ОСОБА_2 . слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі положення ст.ст. 71, 150, 156 ЖК України.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі змін до Закону України Про судовий збір згідно Закону № 484-VIII позивач сплатив судовий збір згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на юридичну допомогу , на оплату оголошення та судовий збір , тому судові витрати необхідно віднести на рахунок відповідача .

Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213215,218 ЦПК України ст.ст. 41, 47 ОСОБА_5 України, ст. 15, 321 ЦК України, ст.ст.9, 64, 71,72, 150,156 ЖК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила права користування житлом задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом в будинку № 10 по вул.. Леніна в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 полтавської області , вул.. Київська 48/ 46 судовий збір у розмірі 551 ( п»ятсот п»ятдесят одна ) грн. 20 коп , витрати на оплату оголошення в розмірі 420 ( чотириста двадцять ) грн , витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 1000( одна тисяча ) грн. .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Суддя: Гут Ю. О.