Справа № 712/3695/16-ц
Провадження № 2/712/1192/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кузьменка В.А.

при секретарі - Коваль М.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28.06.2015року неповнолітній син відповідачки близько 17год. в загальному дворі вул. Пушкіна, 39 та вул.Хрещатик, 130 граючи в футбол вдарив її м»ячем в область лівої сторони голови. Внаслідок цього їй було спричинено легкі тілесні пошкодження. У зв»язку з причиненням даних пошкоджень вона лікувалася в медичних закладах з 06.07.2015р. по 16.07.2015р. та в період з 05.10.2015р. по 20.10.2015р., у зв»язку з чим нею було витрачено на лікування кошти в сумі 3802грн. Просить суд стягнути з відповідача як матері неповнолітнього ОСОБА_3 завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 3820грн, а також вважає, що такими діями завдано їй моральну шкоду , яку вона оцінює в 5000грн., яку також просить стягнути з відповідача на її користь.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задоволити, оскільки вважає, що діями сина відповідачки їй завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, оскільки вважає, що вина її сина ОСОБА_3, щодо нанесення позивачці ОСОБА_1 легких телесних ушкоджень її сином не доведено, тому вважає, що дані вимоги безпідставні.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що :

- 28.06.2015року близько 17год зі слів позивачки ОСОБА_1 в загальному дворі вул. Пушкіна, 39 та вул.Хрещатик, 130 вона отримала удар м»ячем в ліву половину обличчя в ділянку лівого ока.

- відповідно до акту судово- медичного дослідження № 1223 від 02.07.2015р. у позивачки ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження : забій з набряком лівої навколоочної та лівої виличної ділянки, забій лівого очного яблука з крововиливом в білкову оболонку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.

- позивачка знаходилась на лікуванні в денному стаціонарі КНП « Перша Черкаська міська поліклініка» в період з 05.10.20015р. по 09.10.2015р.

- по підрахункам позивачки ОСОБА_1 було витрачено на лікування кошти в сумі 3802грн.

- висновком ЄО 11829, ЄО 12237 від 07.07.2015року по перевірці заяви позивачки ОСОБА_1 з приводу отримання тілесних ушкоджень 28.06.2015р., встановлено, що ОСОБА_1 спричинила тілесні ушкодження із власної необережності, та відсутні будь які ознаки кримінального та адміністраивного правопорушення

- висновком по перевірці по матеріалам ЄО № 16638 від 03.09.2015р. по заяві ОСОБА_1 з приводу отримання тілесних ушкоджень 28.06.2015р встановлено, відсутність будь яких ознак кримінального та адміністративного правопорушення

Згідно ст. 16 ЦК Уукраїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особрою, яка її завдала.

Особа, яка завдадла шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою ( яка не досягла чотирнадцяти років) відшкодувується її батьками, якщо вони не доведуть що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

В судовому засіданні встановлено , що 28.06.2015року близько 17год позивачка ОСОБА_1. отримала тілесні пошкодження.

Згідно заключення акту судово- медичного дослідження № 1223 від 02.07.2015р. у позивачки ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою з набряком лівої навколоочної та лівої виличної ділянки, забій лівого очного яблука з крововиливом в білкову оболонку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.

З матеріалів Соснівського РВ м.Черкаси УМВС вбачається, що по заяві позивачки ОСОБА_1 з приводу отримання нею тілесних ушкоджень 28.06.2015р., було проведено перевірку. Згідно матеріалів ЄО № 16638 та висновку від 03.09.2015р. встановлено відсутні будь яких ознак кримінального та адміністраивного правопорушення

З матеріалів Соснівського РВ м.Черкаси УМВС вбачається, що по заяві позивачки ОСОБА_1 з приводу отримання нею тілесних ушкоджень 28.06.2015р. 07.07.2015р також проводилась перевірка та відповідно матеріалів ЄО 11829, ЄО 12237 та встановлено, що ОСОБА_1 спричинила тілесні ушкодження із власної необережності, та відсутні будь які ознаки кримінального та адміністраивного правопорушення.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що в діях неповнолітнього сина відповідачки ОСОБА_2 відсутні переконливі докази вини неповнолітнього ОСОБА_3, щодо спричинення саме ним 28.06.2015р тілесних ушкоджень позивачці ОСОБА_1, а тому вимоги позивачки щодо стягнення з відповідчки матеріальної шкоди в розмірі 3802грн, які були затрачені на лікування у зв»язку з завданням їй тілесних ушкоджень не є обгрунтовними та переконливими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до судової практики та роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 «підставою для цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана,наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діяннямзаподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі Позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995)

Однак суд вважає, що вимога позивачки щодо стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, а тому вимога щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди також не підлягаютьст. до задоволення.

Згідно ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка не довела в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до діючого законодавства позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним вимогами до суду, а тому суд вважає, що судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст.1166, 1178 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В.А.Кузьменко