У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Бота О.І.

за участю:

представника заявників - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 подану в собі уповноваженого представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384,-

встановив:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника звернулися до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою про визнання протиправними: постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384 та їх скасування.

Мотивуючи вимоги скарги, вказує на те, що 26.11.2014 р. рішенням Ужгородського міськрайонного суду ухваленим у цивільній справі № 308/12552/13-ц, були частково задоволенні уточнені первісні позовні вимоги, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 213,00 гривень. На виконання рішення суду від 26.11.2014 р., Ужгородським міськрайонним судом 20.10.2015 року було видано два виконавчих листа № 308/12552/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 213,00 грн. судового збору та про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 213,00 грн. судового збору. Зазначає, що вказані виконавчі листи як виконавчі документи не відповідають пункту 3 частини 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», так як в них взагалі не зазначено найменування стягувача, його місцезнаходження, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача (пункт 6 частини 1 ст. 18 Закону). Держава не значиться в переліку учасників виконавчого провадження (ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження»). Представник заявників зазначає, що відповідно до ч.3 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади ( крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Представник заявників вважає, що своїми діями державні виконавці міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушили вимоги Закону України «Про виконавче провадження», що полягає у тому, що прийняли постанови про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих документів, які , на думку представника заявників не відповідають вимогам, передбаченим ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважає, що державні виконавці міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мали правових підстав для відкриття виконавчих проваджень від 09.11.2015 року № 49249858 та № 49245384, а отримавші такі виконавчі документи повинні були винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження .

В зв'язку із зазначеним представник зявників вважаючи права заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушеними просив суд:

- Постанову про відкриття виконавчого провадження № 49249858 головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року визнати протиправною, неправомірною та скасувати.

- Постанову про відкриття виконавчого провадження № 49245384 державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року визнати протиправною, неправомірною та скасувати.

В судовому засідання представник заявників просив задоволити вимоги скарги з підстав та мотивів викладених у скарзі, надавши пояснення аналогічні викладеним.

В судове засідання державний виконавець міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 та головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника заявників, з'ясувавши обставини, якими сторона обґрунтовує свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи,надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право зверну-тися до суду із скаргою , якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.11.2014 р. ухваленому у цивільній справі № 308/12552/13-ц, яке змінено рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2015 року , уточнені первісні позовні вимоги ТОВ Кредитні ініціативи до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволені частково , а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 213,00 гривень.

На виконання рішення суду від 26.11.2014 р., Ужгородським міськрайонним судом 20.10.2015 року було видано виконавчий лист № 308/12552/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 213, 00 грн. судового збору та про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 213,00 грн. судового збору. ( а.с. 13,14)

Постановою від 09.11.2015 р. головним державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 49249858 з примусового виконання виконавчого листа №308/12552/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 20.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 213,00 гривень та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 16.11.2015 р. Як вбачається із зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження № 49249858 сторонами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №308/12552/13-ц від 20.10.2015 року є ОСОБА_3 (боржник) та держава (стягувач). Крім того, у відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) - 23.02.2015 року. (а.с. 5)

Постановою від 09.11.2015 р. державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 49245384 з пимусового виконання виконавчого листа №308/12552/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 20.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 213,00 гривень та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 16.11.2015 р. Як вбачається із зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження№ 49245384 сторонами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №308/12552/13-ц від 20.10.2015 року є ОСОБА_2 (боржник) та держава (стягувач). Крім того, у відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) - 23.02.2015 року (а.с.6)

Розглядаючи вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 подану в собі уповноваженого представника ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ (далі -Закон).

Частина 1 ст. 1 Закону дає визначення поняттю "виконавче провадження" у відповідності до якого таким є це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1, 2 ст. 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Глава 2 Закону регламентує склад учасників виконавчого провадження. Так, зокрема, ст. 7 Закону передбачено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону).

Таким чином, з вищенаведених норм чинного законодавства, що регламентують порядок відкриття виконавчого провадження з виконавчих документів, вбачається, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем на підставі виконавчого документу, який визначено ст. 17 цього Закону, за відповідною заявою стягувача, яким може бути виключно фізична або юридична особа. Разом з тим, Законом уточнено, що у разі стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Як вбачається з постанови головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та постанови державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384 у якості стягувача зазначена держава. Однак, суд вважає, що таке суперечить положенням ст. 8 Закону, оскільки така не являється фізичною або юридичною особою. Крім того, зазначеною статтею чітко встановлено, що стягувачем, у разі стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Вимоги до змісту виконавчого документа встановлені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Доказів, які б спростовували доводи заявників, державні виконавці міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції суду не надали.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та постанова державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384 не відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак вимоги скарги підлягають до задоволення.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України , у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи проведений правовий аналіз норм законодавства, що регулюють порядок здійсення виконавчого провадження уповноваженими державними органами та їх посадовими особами , виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають до задоволення.

За приписами ст. 388 ЦПК України - судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, тому суд вважає, що оскільки заявники за подання скарги на рішення ДВС звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 10,11,60, 383, 385,387,388 ЦПК України, ст.ст.1, 2, 4, 6- 8, 11, 18, 25, 26 ЗУ Про виконавче провадження , суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 подану в собі уповноваженого представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384 задовольнити.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49249858 та скасувати її.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49245384 та скасувати її.

Стягнути з міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на користь держави суовий збір в сумі 551,20 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6