Провадження №22-ц/784/1179/16
Суддя суду першої інстанції - Батченко О.В.
Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

заявника - ОСОБА_3,

заінтересованої особи - ОСОБА_4,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

заінтересованої особи - ОСОБА_6,

представника заінтересованої особи Миколаївської міської ради - Старєва О.В.,

представника Заводського ВДВС - Буділовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_4 та ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва

від 29 березня 2016 року

за скаргою

ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС) Буділовської Олени Олександрівни та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А:

15 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеною скаргою, яку обґрунтовувала наступним.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2010 року, ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні належним їй житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_9 і ОСОБА_4 за свій рахунок знести самочинно побудований об'єкт нерухомого майна - нежитлові одно- та двоповерхові споруди, пристосовані під автомайстерню - пункт технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_2 та звільнити самовільно зайняту під ним земельну ділянку площею 35 кв.м.

ОСОБА_3 вказувала, що під час здійснення дій щодо виконання зазначеного судового рішення, державним виконавцем Заводського ВДВС 25 грудня 2015 року складено акт про виконання боржниками рішення суду, а саме про знесення вказаних споруд. 29 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень.

Посилаючись на те, що вказані у судовому рішенні споруди не знесені, ОСОБА_3 просила визнати дії державного виконавця щодо складання зазначеного акту та винесення постанов неправомірними та скасувати його постанови від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №20928344. У решті вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона добровільно виконала рішення суду про знесення будівель, а потім збудувала на своїй земельній ділянці новий об'єкт, а тому вважала, що ухвала суду є незаконною.

Заявник ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу, в якій не погодилася з висновком суду в частині незадоволення її скарги щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578, вважаючи його необґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а ОСОБА_3 задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами доведено, що рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року станом на день винесення державним виконавцем акту від 25.12.2015 р. та постанов про закінчення виконавчих проваджень від 29.12.2015 р. повністю не виконано, а тому вважав, що постанова про закінчення виконавчого провадження №20928344 підлягає скасуванню. Що ж стосується вимог ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578, то суд у їх задоволенні відмовив без зазначення мотивування. Однак, у мотивувальній частині рішення висловив думку про неможливість скасування акту державного виконавця через неналежний спосіб захисту, хоча скаржниця і не ставила питання про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для скасування постанови від 29.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження №20928344. Однак, вважає, що він є неправильним в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578, виходячи з такого.

Згідно з ст.ст.383, 387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.8 ч.1, ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Пункт 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення серед іншого постанов та складання актів. Акт - це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

З матеріалів справи та матеріалів виконавчих проваджень №№20928344, 20929578 вбачається, що 25 лютого 2010 року рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2010 року, задоволено позови ОСОБА_3 та Миколаївської міської ради до ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих споруд та звільнення земельної ділянки. Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні належним їй житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 455 кв.м. Зобов'язано ОСОБА_9 і ОСОБА_4 за свій рахунок знести самочинно побудований об'єкт нерухомого майна - нежитлові одно- та двоповерхові споруди, пристосовані під автомайстерню - пункт технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_2 та звільнити самовільно зайняту під ним земельну ділянку площею 35 кв.м. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_9 і ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод із зобов'язанням знести самочинно побудовану споруду і відшкодування моральної шкоди відмовлено (т.1 а.с.351-352, 397-399).

06 серпня 2010 року Центральним районним судом м.Миколаєва було видано виконавчі листи щодо виконання рішення.

Виконання рішення здійснює Заводський ВДВС. Стосовно ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №20928344, а стосовно ОСОБА_9 - виконавче провадження №20929578.

17 лютого 2011 року між ОСОБА_9 та будівельною фірмою «ТОВ «Рутекс», а 30 вересня 2014 року між Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради та ФОП ОСОБА_10 було ухвалено договір підряду на виконання робіт та договір на виконання робіт зі знесення будівель, зазначених у рішенні (т.2 а.с.59; т.3 а.с.229-232).

Між тим, рішення повністю виконано не було, що підтверджується актами Заводського ВДВС, листуванням, зверненнями Заводського ВДВС до суду, висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-042 від 21.05.2014 р., постановами про притягнення до адміністративної відповідальності від 29.10.2014 р. та від 11.11.2015 р., фотографіями за 2016 рік, актом від 25.03.2016 р. за участю посадових осіб Миколаївської міської ради (т.2 а.с.51, 61, 75-79, 137-138, 146, 162-166, 219-227, 232; т.3 а.с.17-20, 39, 82-84, 88-91, 94-99, 101-102, 104, 143-149, 219-221, 223-227, 233, 234).

Демонтаж було розпочато, однак знесено з залишенням будівельних матеріалів та сміття на земельній ділянці тільки частину об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні суду, а саме прибудову літ.«К1-2» загальною площею 281,5 м2. Автомайстерня літ.«К-1» загальною площею 172,2 м2 знесена не була, відбулася її реконструкція: було демонтовано дах, а зверху добудовано другий поверх (т.1 а.с.245-253, т.3 а.с.223, 224, 226).

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 21 травня 2015 року, належна ОСОБА_9 та ОСОБА_4 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 площею 448 кв.м була поділена. Кожен з співвласників отримав у власність 224 кв.м.: ОСОБА_4 з окремим виїздом з боку вул.Одеське шосе, ОСОБА_9 - з окремим виїздом з боку пров.Зустрічного (т.3 а.с.15-20).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 грудня 2014 року №1272 земельній ділянці ОСОБА_4 було надано адресу АДРЕСА_3 (т.3 а.с.75).

20 квітня 2015 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, яка їй була виділена рішенням суду від 17.09.2014 р. (т.3 а.с.78).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 листопада 2015 року №1076 вищевказане рішення виконкому в частині надання нової адреси земельній ділянці ОСОБА_4 було скасовано (т.3 а.с.22).

Отже, на даний час земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 мають єдину адресу АДРЕСА_2.

25 грудня 2015 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Буділовською О.О. винесено акт про встановлення факту знесення об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року (т.3 а.с.9).

29 грудня 2015 року цим же державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578 (т.3 а.с.6,8).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для скасування постанови головного державного виконавця Заводського ВДВС від 29 грудня 2015 р. про закінчення виконавчого провадження №20928344 є законним та обґрунтованим, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Наявні у справі докази свідчать про те, що рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року про знесення самочинно побудованого об'єкту нерухомого майна станом на 25 грудня 2015 року виконано не було, а тому дії головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року про встановлення факту знесення вказаного об'єкту та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578 є неправомірними.

А тому, рішення суду у задоволеній частині підлягає залишенню без змін, а в оскаржуваній ОСОБА_3 частині скасуванню з ухваленням в цій частині нової ухвали про задоволення скарги.

Посилання заінтересованої особи ОСОБА_4 на те, що вона добровільно знесла будівлі, вказані у вищезазначеному рішенні, а потім звела іншу будівлю, а саме житловий будинок літ.«А-2» загальною площею 247,7 м2, житловою площею 84,6 м2, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це спростовується актами державного виконавця про здійснення реконструкції, а не знесення будівлі автомайстерні. До того ж, на момент винесення оскаржуваних акта та постанов документу про готовність вказаного будинку до експлуатації та реєстрацію права власності на нього не було. Із наданих ОСОБА_4 документів вбачається, що зазначені дії були здійснені у 2016 році.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не впливають на правильність висновку суду.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578 скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовської Олени Олександрівни щодо складання акту від 25 грудня 2015 року про встановлення факту знесення об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року, та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді