Справа № 372/4691/13-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/2154/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 02.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Сліпченко О.І.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, та з урахуванням уточнення, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_3 права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 30 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Початкову ціну продажу предмета іпотеки визначити на рівні, вказаному у висновку про вартість майна від 12 травня 2015 року, а саме 408 460 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 30 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 2476, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 143 272 грн 80 коп., що еквівалентно 18 тис. дол. США.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, цього ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в іпотеку належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до вимог договору ОСОБА_2 зобов'язалась повернути позику протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги до неї. 19 квітня 2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу, яка протягом 30 днів відповідачем не була виконала. Також, на виконання вимог договору іпотеки 3 липня 2013 року відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач вказував, що строк виконання зобов'язання вважається таким, що настав, однак відповідач не виконала своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів за договором позики, унаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 779 069 грн, з яких: 143 272 грн - сума боргу, 8 595 грн - 3% річних та 104 257 грн. - збитки від інфляції. Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до умов договору іпотеки відповідач повинна сплатити йому пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення, що складає 522 945 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 2478, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Головкіною Я.В. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, 24 листопада 2010 року за реєстровим № 1859, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 30 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 2476 в розмірі 779 069 грн, з яких заборгованість за основним зобов'язанням - 143 272 грн; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 522 945 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8 595 грн, суми інфляції в розмірі 104 257 грн шляхом його продажу ОСОБА_3, з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою покупцем за початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижче 408 460 грн на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» з наданням ОСОБА_3 всіх повноважень продавця предмету іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року скасовано з підстав неправильності розрахунку заборгованості, зокрема щодо розміру пені, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, яка є боржником та іпотекодавцем, не виконує умови взятого на себе зобов'язання щодо повернення коштів, взятих у позику, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 779 069 грн., тому в рахунок погашення цього боргу є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Проте, колегія суддів не може у повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені ознаками, у такій самій кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 2476, відповідно до умов якогоОСОБА_3 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 143 272 грн 80 коп, що еквівалентно 18 тис. дол. США (т. 1 а.с. 6). Зазначеним договором передбачена сплата пені позичальником у випадку прострочення строку повернення позики у розмір 1% від суми несвоєчасного виконання простроченого зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. 7 договору).

Пунктом 2 договору ОСОБА_2 підтвердила отримання від ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 143 272 грн 80 коп. та зобов'язалась повернути позику.

На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_2 надала розписку про отримання коштів (т. 1 а. с. 9).

З метою забезпечення виконання зобов'язання, цього ж дня, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КурковськоюЯ.Л., за умовами якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в іпотеку належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7).

Згідно п. 3.1.4 договору іпотеку іпотекодержатель має право: у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання за договором позики або умов договору, невиконання вимоги іпотеко держателя про усунення порушення, іпотекодержатель вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до підпункту б пункту 2 договору позики строк повернення позики визначається моментом пред'явлення вимоги щодо її повернення позикодавцем. Позика повинна бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Днем пред'явлення вимоги вважається день отримання позичальником вимоги і відповідно наявності їх підписів на повідомленні про вручення рекомендованого листа. У випадку, якщо позичальник відмовляється від отримання рекомендованого вручення, про що на повідомленні про вручення буде свідчити відмітка поштового відділення, то днем пред'явлення вимоги буде вважатися день відправлення (відмітки поштового штемпеля) цього повідомлення позичальника.

Вимога про повернення суми позики направляється позикодавцем рекомендованим листом (з описом вкладеного) з повідомленням про вручення за адресою проживання (реєстрації) позичальника, вказаної у цьому договорі.

Про зміну свого місця проживання (реєстрації) позичальник зобов'язується письмово повідомити позикодавця негайно після настання такої обставини, але не пізніше десяти днів після настання такої події.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договорів позики та іпотеки, позивач направляв позичальнику повідомлення-вимогу (претензію) від 19 квітня 2013 року, 3 липня 2013 року, 4 жовтня 2013 року та 20 листопада 2013 року щодо повернення заборгованості за договором позики із застереженням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Листи вимоги від 19 квітня 2013 року і 3 липня 2013 направлялися на адресу зазначену в договорі позики та були повернуті за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 11, 13).

Таким чином, днем пред'явлення вимоги про повернення позики необхідно вважати отримання відповідачем копії позовної заяви після звернення позивача до суду із указаним позовом в жовтні 2013 року та отримання відповідачем листа-вимоги про повернення боргу від 04 жовтня 2013 року.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта стосовно того, що вона не проживає за адресою вказаною у договорах позики та іпотеки, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 у встановленому договором позики порядку повідомляла позичальника про зміну свого місця проживання.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 за договором позики складає 779 069 грн, з яких заборгованість за основним зобов'язанням 143 272 грн; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 522 945 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8 595 грн, сума боргу з врахуванням інфляції в розмірі 104 257 грн.

Таким чином, установивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором позики, саме у розмірі 779 069 грн.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками суду, виходячи з наступного.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Як установлено судом, пунктом 7 договору позики від 30.12.2010 року передбачено, що у разі прострочення позичальником повернення позики, згідно з п. 3 цього договору до зазначеного строку, вона зобов'язується сплатити суму боргу (отриманих коштів у позику) з урахуванням, зокрема, пені у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Отже, установивши, що нарахований позивачем розмір пені ( 522 945 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за основним зобов'язанням (143 272 грн.), колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшення розміру пені з 522 945 грн. до 145 000 грн.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині визначення загального розміру заборгованості змінити, зменшивши його розмір до 401 124 гривні .

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30.12.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 2478, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Головкіною Я.В. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, 24 листопада 2010 року за реєстровим № 1859, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором позики від 30 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 2476 в розмірі 401 124 гривні 00 копійок, з яких заборгованість за основним зобов'язанням 143 272 гривні 00 копійок; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 145 000 гривень 00 копійок; 3% річних від простроченої суми заборгованості в розміні 8 595 гривень 00 копійок; суми інфляції в розмірі 104 257 гривень 00 копійок шляхом його продажу ОСОБА_3, з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою покупцем за початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижче 408 460 гривень на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ОСОБА_3 всіх повноважень продавця предмету іпотеки.

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: