Справа № 545/2078/16-ц
Провадження № 2/545/914/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

за участі секретаря Блажієвської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що після померлої матері відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна.

Позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно.

В судове засідання позивач не з'явився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від відповідача Заворсклянської сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла телефонограма про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшла заяви про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, згідно Свідоцтва про смерть зареєстрованого у Заворсклянській сільській раді Полтавського району Полтавської області 12.05.2000 року, серія НОМЕР_2

За життя, 28.10.1998 року, ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, - заповідала ОСОБА_1, своєму сину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В установлений законом строк спадкоємиць за заповітом - ОСОБА_1 подав до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_3, на підставі якої 26.06.2000 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотконтори не надходило.

Керуючись ст. 1297 ЦК України, спадкоємиць за заповітом - ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями постановою нотаріуса від 11.04.2016р. за №02-31, спадкоємцю - ОСОБА_1 відмолено, так як відсутній документа, що посвідчує право власності спадкодавця - ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями.

Також нотаріус роз'яснив спадкоємцю, що відповідно до п. 4. ст. 25, п. 1 ст. 346 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилась в зв'язку з її смертю, що унеможливлює оформлення за нею права власності, і як наслідок позбавляє його можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку.

Суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями позбавляє позивача, як спадкоємця за заповітом можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час відкриття спадщини після смерті,для придбання спадщини необхідно,щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до довідки Заворсклянської сільської ради від 02.03.2016 року за №301, встановлено, що гр.. ОСОБА_3 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року була зареєстрована в АДРЕСА_1; інші громадяни за вказаною адресою не зареєстровані і не проживали.

Згідно довідки Заворскляиської сільської ради від 15.04.2016 року за №646, також встановлено, що домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги №16, особовий рахунок НОМЕР_3 станом на 01.07.1990 рік відносилося до типу робочого двору. Головою двору була ОСОБА_3.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (гі. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Судом встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, оскільки головою вищезазначеного робітничого двору станом на 01.07.1990 р. була ОСОБА_3, то суд вважає, що зазначене домоволодіння повністю належало ОСОБА_3, а тому воно входить до складу спадкового майна після її смерті.

Відповідно до технічного паспорту від 23.03.2016 року, встановлено, що вказане домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А-1», а, у складі сіней (І) площею 5,9 кв.м., комори (II) площею 1,4 кв.м, кухні (1-1) площею 7,9 кв.м., кімнати (1-2) площею 16,1 кв.м., кімнати (1-3) площею 6,4 кв.м.; погреба під частиною будівлі літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «Б1», гаража літ. «в», сараю літ. «В», свердловини №1

Згідно архітектурно - будівельного висновку про технічний стан житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 на виготовленого комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району" 15.03.2016 року, встановлено, що будівлі розташовані на ділянці без порушення Державних будівельних норм України ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Технічний стан основних конструктивних елементів будівель - задовільний.

Отже, житловий будинок (літ. А-1, а) та господарські будівлі є придатним для подальшої експлуатації за призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За даних обставин, суд вважає, що позов є обґрунтований, визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підлягає задоволенню в повному обсязі .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст. 548 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 130, 174, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок літ. «А-1»,а, у складі сіней (І) площею 5,9 кв.м., комори (II) площею 1,4 кв.м, кухні (1-1) площею 7,9 кв.м., кімнати (1-2) площею 16,1 кв.м., кімнати (1-3) площею 6,4 кв.м.; погреба під частиною будівлі літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «Б1», гаража літ. «в», сараю літ. «В», свердловини №1 в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк