Справа № 649/415/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. В.Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист гідності і честі та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. З вересня 2005 року і по сьогоднішній час він перебуває на службі в органах внутрішніх справ. Згідно своїх посадових обов'язків він займається боротьбою зі злочинністю в сфері економіки. Діючих дисциплінарних стягнень не має вже тривалий час. 09.03.2016 року відповідач звернувся до ГУМВС України в Херсонській області із заявою, в якій повідомив керівника головного управління про те, що він займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, кришує цих браконьєрів. Після надходження вказаних відомостей відносно нього було проведено службову перевірку. Він неодноразово вимушений був надавати пояснення, їздити до м. Херсон у зв'язку із проведенням відносно нього перевірки. Після закінчення службової перевірки було встановлено, що факти викладені у заяві відповідача не відповідають дійсності. Поширені відповідачем неправдиві відомості є такими, що порочать його честь, гідність і ділову репутацію. Від таких дій відповідача у його керівництва зараз, в період атестації, складається відносно нього негативне враження, безпідставна заява відповідача чинить перешкоди у його службовій кар'єрі. Крім того, він пережив і душевні страждання. Адже для нього, як для поліцейського, який має тривалий стаж роботи безпідставне звинувачення є сильним ударом по психіці, його честі, гідності та діловій репутації. Дана заява була зроблена відповідачем його керівництву, що негативно відобразилося на його репутації серед колег. Таким чином, неправомірними діями відповідача принижено його честь, гідність, ділову репутацію, а також завдано моральну шкоду. Крім того, для звернення відповідача до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а перешкодити йому у просуванні по службі через особисте негативне ставлення до нього. Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоровя, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України). Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.09 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло Під діловою репутацією розуміється оцінка підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Отже, вчинок відповідача - поширення про нього неправдивих відомостей, - є таким, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Виходячи з міркувань розумності та справедливості він визначає розмір завданої йому моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Згідно із ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода піддягає відшкодуванню (ст. 280 ЦК України). Позивач просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності і спростувати відомості, поширені про ОСОБА_2, а саме відомості поширені у заяві ОСОБА_4, поданій 09.03.2016 року начальнику ГУМВС України в Херсонській області про те, що ОСОБА_2 займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та кришує цих браконьєрів; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідачем безпосередньо у судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 займається незаконним виловом риби та кришує цих браконьєрів. Крім того, відповідачем навіть не доведено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є браконьєрами. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він як громадянин України має право звернутись до правоохоронних органів для перевірки наданої ним інформації, що він і зробив, але він ніяк не принижував честь і гідність позивача. Неодноразово бачив як ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приїжджають до позивача та вигружаються з машини свіжу рибу. У квітні-травні 2014 року кожного дня до ОСОБА_6 приїжджали ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вигружали рибу та сітки. У 2015 році він також один раз бачив як ОСОБА_2 приймав участь погрузці та вигрузці риби та сіток. У 2016 р. він не бачив ОСОБА_2 біля двору ОСОБА_6 Про те, що ОСОБА_2 кришує ОСОБА_6 йому відомо зі слів ОСОБА_6, який говорить про це коли випє спиртне. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що приводом для звернення відповідача з заявою до ГУМВС України в Херсонській області стало те, що коли відповідач йшов на роботу, то неодноразово бачив, як ОСОБА_2 з вказаними особами у себе вдома вигружали з машини мішки з рибою та сітками. Також бачив, як до ОСОБА_6 приїжджали ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вигружали рибу та сітки. Відповідач раніше звертався з заявами до Великолепетиського ВП, інспекції рибоохорони про здійснення незаконного вилову риби ОСОБА_2 та вказаними особами, але ніякої реакції з боку місцевих правоохоронних органів не було, тому він дійшов висновку щодо кришування з боку ОСОБА_2 і звернувся до ГУМВС України в Херсонській області. Дії відповідача не підпадають під поширення відомостей про позивача, які порочать його честь і гідність, оскільки відповідно до ст. 40 Конституції України кожна особа має право звернутись із заявою до відповідних компетентних органів для перевірки інформації, а тому у відповідача не було на меті поширення недостовірної інформації, а лише звернення до правоохоронних органів про перевірку тих фактів, що він бачив. Крім того, звернення відповідача з заявою до ГУМВС України в Херсонській області не є поширенням недостовірної інформації, яка порочить честь і гідність та ділову репутацію позивача, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи". Моральну шкоду не визнає в повному обсязі, оскільки позивач не обгрунтував саме в чому полягає моральна шкода, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторонами визнано, що позивач є працівником поліції, а тому ця обставина не підлягає доведенню відповідно до ст. 61 ЦПК України.

Відповідно ст. 3 Конституції України, ст. 201 ЦК України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Не знання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі, які є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі та гідності.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"(надалі Постанова № 1) недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно заяви від 02.03.2016 року відповідач ОСОБА_4 звернувся (09.03.2016 р.) до начальника УМВС України в Херсонській області ОСОБА_10 у якій вказав, що працівник поліції ОСОБА_2 займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кришує цих браконьєрів.

Судом встановлено, що Відповідач вказав прізвище ОСОБА_7 помилково, так як не знав правильного прізвища особи, яка приїжджала до ОСОБА_6 Правильним прізвищем є ОСОБА_7

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що іноді дійсно ловить рибу, але з позивачем вилов риби не здійснює і останній його не кришує.

Свідок ОСОБА_8 показав, що товаришує з позивачем, ОСОБА_6, ОСОБА_9, але виловом риби взагалі не займається. Іноді приходив до додому ОСОБА_6, але жодного разу сіток не перебирав і вилов риби не здійснював. З позивачем вилов риби не здійснював і той його не кришує, оскільки він виловом риби не займається взагалі і це видумки ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_7 показав, що виловом риби не займається, з позивачем товаришує, але вилов риби з ним жодного разу не здійснював і останній його не кришує.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_11 про те, що позивач разом з ОСОБА_6 біля двору останнього вигружали у 2014 р. та один раз у 2015 р. з автомобіля сітки та рибу, оскільки це не підтверджено жодним іншим доказом і спростовується поясненнями ОСОБА_12, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 Також суд не бере до уваги її показання про те, що позивач кришує ОСОБА_6, оскільки їй відомо про це лише зі слів ОСОБА_6, а свідок ОСОБА_6 це категорично заперечує, пояснюючи це тим, що між ним та сім»єю ОСОБА_11, які проживають на суміжній ділянці склалися вкрай негативні відносини, що були встановлені у судовому засіданні. Також свідок особисто не бачила, щоб позивач здійснював вилов риби.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13, про те, що позивач здійснював незаконний вилов риби з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки особисто цього особисто не бачила і це не підтверджено жодним іншим доказом і спростовується поясненнями ОСОБА_12, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 Також суд не бере до уваги її показання про те, що позивач кришує ОСОБА_6, оскільки їй відомо про це лише зі слів ОСОБА_6, а свідок ОСОБА_6 це категорично заперечує, пояснюючи це тим, що між ним та свідком ОСОБА_14 склались неприязні відносини через те, що він 17.06.2016 р. звернувся до поліції із заявою щодо протиправних дій ОСОБА_14

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 як неналежні, оскільки він особисто не бачив щоб ОСОБА_2 здійснював вилов риби, а про те чи кришує останній ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 йому нічого не відомо.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача як такі, що не відповідають дійсності, про те, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 займається незаконним виловом риби та кришує вказаних осіб, оскільки вони спростовуються поясненнями позивача та показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, висновком службової перевірки за зверненням ОСОБА_16 та інформацією з Великолепетиського районного суду Херсонської області про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7 у 2014-2016 роках не притягувались до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених главою 7 КУпАП (в тому числі за частинами 3 та 4 ст. 85 КУпАП (порушення та грубе порушення правил рибальства).

Відповідно до п. 16 Постанови №1 у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої ст. 7 ЦК Українине можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Підставою цивільно-правової відповідальності заявника, передбаченої ст. 7 ЦК України, може бути поширення недостовірної інформації стосовно особистого (сімейного) життя посадової чи службової особи правоохоронного органу як людини і громадянина. Тому конституційним судом у вказаному рішення зроблено висновок про те, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронних органів відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обовязків порушено її право, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Разом з тим суд вказав, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством (в тому числі і цивільно-правову).

Враховуючи, що Відповідач звернувся до правоохоронного органу з листом в якому не просив перевірити порушення позивачем, як посадовою особою, при виконання ним функціональних обовязків прав Відповідача, а вказав у заяві недостовірну інформацію щодо особистого життя Позивача як людини і громадянина не повязану з виконанням ним своїх функціональних обовязків, то відповідно до абзацу 2 п.1 рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 дії відповідача тягнуть за собою цивільно-правову відповідальність, а позивач має право на спростування поширеної Відповідачем недостовірної інформації щодо нього. А тому, суд не бере до уваги як необґрунтовані пояснення представника відповідача ОСОБА_5 про те, що відповідно до п. 16 Постанови № 1 заява Відповідача до правоохоронного органу не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач у судовому засіданні довів, що Відповідач поширив недостовірну інформацію, яка викладена у листі датованому 02.03.2016 р., який надійшов до управління захисту економіки в Херсонській області 09.03.2016 р. (згідно висновку службової перевірки) а також, що поширена інформація стосується позивача. Відповідач та його представник не спростували, що поширена інформація про те, що Позивач займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та кришує цих браконьєрів, є достовірною, а навпаки Позивач надав докази на підтвердження того, що розповсюджена інформація (відомості) є недостовірними, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, висновком службової перевірки за зверненням ОСОБА_4, затвердженого начальником управління захисту економіки в Херсонській області ДЗЕ НП України ОСОБА_18, інформацією з Великолепетиського районного суду Херсонської області про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7 у 2014-2016 роках не притягувались до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених главою 7 КУпАП (в тому числі за частинами 3 та 4 ст. 85 КУпАП (порушення та грубе порушення правил рибальства). Також позивачем доведено, що в результаті поширення Відповідачем недостовірної інформації щодо позивача були порушені особисті немайнові права Позивача, а саме честь, гідність, ділову репутацію, які відповідно до ст. 3 Конституції, ст. 201 ЦК України охороняються цивільним законодавством і є найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 3, 32, 68 Конституції України, ст.ст. 201, 277, 297 ЦК України позовна вимога ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації (відомостей), які порочать його честь та гідність підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, а також вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідач, розповсюдивши стосовно позивача недостовірну інформацію, принизив честь, гідність і ділову репутацію позивача, а тому відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України з відповідача повинна бути стягнута моральна шкода, що полягає у принижені честі, гідності та ділової репутації Позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України суд, враховуючи характер правопорушення, тривалість вчиненого правопорушення, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, а ткож вік і матеріальне становище відповідача, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода у розмірі 1000 грн., а тому позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 620 гривень 10 копійок (551,20 грн. за позовну вимогу про спростування недостовірної інформації і 68,90 грн. за частково задоволену вимогу про стягнення моральної шкоди (5 % від 1328 грн.)).

На підставі ст.ст. 3, 32, 68 Конституції України, ст.ст. 23, 201, 277, 297, 1167 ЦК України, рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей)., керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності і спростувати відомості, поширені про ОСОБА_2, а саме відомості поширені у заяві ОСОБА_4, поданій 09.03.2016 року начальнику головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про те, що ОСОБА_2 займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та кришує цих браконьєрів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі у розмірі 620 грн. (шістсот двадцять) грн. 10 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Великолепетиський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя В.А. Мамаєв

Секретар судових засідань ОСОБА_1