У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь 713 грн 96 коп. у відшкодування майнової шкоди та 50 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року визнано неправомірною бездіяльність старшого слідчого прокуратури Одеської області ОСОБА_5 при розгляді її заяв від 17 березня 2010 року, від 28 квітня 2010 року, від 5 травня 2010 року, від 19 травня 2010 року та від 26 травня 2010 року. Апеляційним судом Одеської області 20 лютого 2014 року апеляційна скарга прокуратури Одеської області залишена без задоволення, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року без змін. Вказувала, що внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області їй завдано майнову та моральну шкоду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що вимога позивача щодо відшкодування майнової шкоди є необґрунтованою, оскільки не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України, а є канцелярськими та іншими витратами, які були сплачені під час розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України, і згідно з вимогами ЦПК України не відшкодовуються. Крім того, зазначені витрати не відносяться до витрат, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України.

При цьому судами враховано, що сам факт неприйняття прокуратурою процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов'язком позивача (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Також суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_4 не надано доказів завдання їй моральної шкоди, на які вона посилалась в обґрунтування позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта