У х в а л а

іменем україни

16 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою заступника прокурора Луганської області на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба по лінії батька ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельні ділянки (паї) площею 1,38 га, 3,2320 га, 0,9932 га у межах згідно з планом, які розташовані на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач є спадкоємцем за заповітом після померлої. Сторони проживали на час смерті разом із спадкодавцем. В державній нотаріальній конторі позивач не має можливості оформити право на спадщину, оскільки між ним та відповідачем виник спір з приводу розподілу спадкового майна

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 17 квітня 2015 року закрито провадження у справі, у зв'язку з визнанням мирової угоди сторін. Відповідно до якої за позивачем ОСОБА_4 визнається право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно:

1) право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова Марківського району Луганської області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарів, належне ОСОБА_6 згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданого Марківською районною державною адміністрацією 02 грудня 1996 року на підставі рішення Марківської райдержадміністрації від 02 грудня 1996 року, №466/2;

2) земельну ділянку площею 3,2320 га в межах згідно з планом (пай №165), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, належну ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю № НОМЕР_3, виданого Просянською сільською радою Марківського району 06 липня 2002 року на підставі рішення № 1 сесії 24 скликання Просянської сільської ради Марківського району від 18 квітня 2002 року № 35;

3) земельну ділянку площею 0,9932 га в межах згідно з планом (пай № 105), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, належну ОСОБА_6 на підставі державного акту серії НОМЕР_1, виданого Просянською сільською радою Марківського району 21 серпня 2002 року на підставі рішення № 1 сесії 24 скликання Просянської сільської ради Марківського району від 18 квітня 2002 року № 113.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Прокурор Марківського району Луганської області, який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, в апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду, неповноту з'ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норму матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 листопада 2015 року апеляційна скарга була залишена без руху, оскільки скарга не відповідала належним вимогам, які встановлені щодо апеляційних скарг.

Так, в апеляційній скарзі чітко не зазначено, в чому полягає порушення інтересів держави, не конкретизовано в інтересах якого саме державного органу чи органу місцевого самоврядування він звертається для захисту порушених інтересів держави, не обґрунтовано необхідність такого захисту.

15 грудня 2015 року до апеляційного суду Луганської області надійшла апеляційна скарга від прокурора Марківського району на виконання ухвали суду разом із додатками.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 16 грудня 2015 року апеляційну скаргу прокурора визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки, вимоги ухвали апеляційного суду від 20 листопада 2015 року апелянтом не виконано в повному обсязі.

У касаційній скарзі прокуратура Луганської області просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, а справу передати до цього суду для продовження розгляду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення заявнику, оскільки вимоги ухвали апеляційного суду Луганської області від 20 листопада 2015 року не були виконані.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Луганської області відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 16 грудня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

О.В.Ступак