Номер провадження 2/754/510/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Бойко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - тя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем у справі - ОСОБА_2 проживала в незареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 року в них народилась донька - ОСОБА_3.

За час спільного проживання відносини між сторонами у справі погіршились, що призвело до припинення на початку 2015 року спільного проживання.

Після припинення спільного проживання дитина залишилась проживати з відповідачем.

Позивач також зазначає, що батько дитини не має роботи, стабільного заробітку, неодноразово бив її.

Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання її дочки - ОСОБА_3 з нею по АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав, просять його задовольнити.

Крім того. ОСОБА_1 пояснила, що через рік - півтора спільного проживання ОСОБА_2 почав вживати наркотики, матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав.

Позивач також зазначила, що вона працює, отримує стабільний заробіток, проживає з батьками, в квартирі створено всі умови для проживання та розвитку дитини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що він стабільного заробітку не має, працює неофіційно в таксі щоночі.

Представник третьої особи у справі - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вимоги позивача підтримала, зазначивши при цьому, що Службою проведено обстеження місця проживання ОСОБА_1, яка проживає з батьками. В квартирі створено всі умови для проживання та розвитку дитини, в сім'ї дружні стосунки.

Представник третьої особи також пояснила, що провести перевірку умова проживання дитини по місцю проживання батька не представилось можливим, оскільки останній до квартири нікого не впускає, домовленості щодо часу проведення обстеження житлових умов не дотримується.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків та дослідивши письмові докази суд встановив наступне.

Сторони у справі підтримували фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 року в них народилась дитина - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилась проживати з батьком у АДРЕСА_2

Батьки дитини не можуть досягнути згоди щодо місяця проживання дочки.

В квартирі, де проживає відповідач з дитиною зареєстровано чотири особи - батьки відповідача, брат - ОСОБА_4 та сам відповідач, дитина не зареєстрована (а.с. 27).

Як пояснив сам відповідач, офіційно він не працює, неофіційно працює, надаючи послуги таксі вночі.

Крім того, судом встановлено, що відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов'язаного з збереженням наркотичних засобів та на протязі 2013 року неодноразово затримувався за незаконне зберігання наркотичних засобів (а.с. 116).

Брат відповідача, який проживає з ним та дитиною у 2014 році затримувався за незаконне зберігання наркотичних засобів (а.с. 117)

В ході розгляду справи представники Служби у справах дітей здійснювались виходи по адресі реєстрації відповідача - АДРЕСА_2

Як вбачається з Актів про обстеження житлово - побутових умов малолітньої ОСОБА_3 від 18.03.2016 року, 06.04.2016 року, двері квартири ніхто не відчинив, хоча було чутно, що в квартирі хтось є, по номеру мобільного телефону, наданого відповідачем, відповідає автовідповідач, місце перебування дитини не встановлено (а.с. 115, 131).

Щодо позивача ОСОБА_1 судом встановлено, що вона зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 з батьками (а.с. 8).

Відповідно Актів, складених працівниками Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.03.2016 року. 25.04.2016 року (а.с. 114, 153) мати з дитиною займають окрему кімнату, у дитини є окреме спальне ліжко, столик із стільцем для занять, дуже багато іграшок, дитячих книжок, розвиваючих ігор, дитина забезпечена всім необхідним, відносини в сім'ї дружні, доброзичливі, теплі (а.с. 114, 153).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Профенерго Інжиніринг» на посаді секретаря та має стабільне офіційне джерело доходу, по місцю роботи характеризується позитивно (а.с. 22, 24).

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що ОСОБА_1 притягувалась до відповідальності за зберігання наркотиків слід зазначити наступне.

З постанови Деснянського районного суду м. Києва від 31.10.2011 року вбачається, що позивач обвинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, добровільно пройшла курс лікування від наркоманії, у зв'язку з чим була звільнена від кримінальної відповідальності (а.с. 97).

При цьому з довідки Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 14.12.2015 року вбачається, що окрім зазначеного випадку позивач до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 119).

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в ході допиту свідків.

Статтею 161 Сімейного кодексу України встановлено, що кщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому відповідно ч. 2 ст. 161 СК України встановлено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що проживання дитини з матір'ю більш відповідатиме інтересам дитини та забезпечить її належне утримання, розвиток та виховання.

При цьому суд приймає до уваги вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 -ХІІ від 27.02.1991 року, відповідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналізуючи викладене, а також приймаючи до уваги Висновок щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, доводи якого знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку про обгунтованість та доведеність вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - суму сплаченого при зверненні до суду судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою реєстрації останньої - АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 245 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя