Провадження №22-ц/784/1229/16
Головуюча першої інстанції : Семенова Л.М.
Категорія - 48 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

2016р, травня місяця, 16 дня, м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання: Горенко Ю.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_4

відповідачки - ОСОБА_5

представників:

відповідачки - ОСОБА_6

позивача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12.04.2016р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи на боці позивача - ОСОБА_8, СВТ «Зайчевське», СТ «Вітамін») про поділ спільного сумісного майна подружжя,

встановила:

14.03.2016 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позивач зазначала, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2014 р. з відповідачкою нажите спільне майно, яке складається з речей домашньої обстановки та побутової техніки на суму 35000 грн., двох земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у садовому товаристві СТ «Вітамін» з садовим будиночком та автомобіля «Mосквич ІЖ - 412» ВЕ 2230 рег. номер НОМЕР_3, залишковою вартістю 1100 $ США

Посилаючись на наявність спору щодо користування спільним майном після припинення сімейних відносин внаслідок розірвання шлюбу у судовому порядку 06.07.2015 р., позивач просив здійснити поділ спільного сумісного майна шляхом передачі у його власність земельної ділянки НОМЕР_2 з садовим будинком та автомобіля «Mосквич ІЖ - 412», передавши відповідачці у власність земельну ділянку НОМЕР_1 та інше рухоме спільне майно, перелік якого наведено у позовній заяві.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12.04.2016р. постановлено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам спору, з яких на його думку, вбачається, що зазначене ним майно є спільним, оскільки придбане в шлюбі та підлягає поділу, а суд цих обставин не врахував.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 60, 70,71 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у спільному майні рівними.

Майно, на яке розповсюджується правовий режим особистої приватної власності, встановлений статтею 57 СК, до складу об'єктів права спільної сумісної власності подружжя не входить та поділу, в порядку визначеному ст.ст. 69, 71 СК, не підлягає.

Судочинство у справі здійснюється судом з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст. ст. 10, 11 ЦПК України, відповідно до яких сторони мають рівні права у наданні доказів, а суд має сприяти у здійсненні їх прав за відповідним клопотанням.

При цьому, розгляд справи відбувається лише за відповідним судовим зверненням та у межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Розпорядження своїми правами щодо предмета позову сторони здійснюють на свій розсуд.

Кожна сторона, відповідно до приписів ст. 61 ЦПК України, повинна довести обґрунтованість своїх вимог та заперечень

З матеріалів справи вбачається і саме так встановлено судом , що за час шлюбу подружжям у спільну сумісну власність набуте майно, яке складається з речей домашньої обстановки та побутової техніки на суму 15900 грн.

А саме, дивану «Меркурій» вартістю 3900 грн.; шафи «Ольга» вартістю 4250 грн.; двох крісел загальною вартістю 2000 грн.; чотирьох стільців загальною вартістю 1450 грн.; тумби телевізійної вартістю 1500 грн.; столу кухонного вартістю 2800 грн.;

Вартість цих речей подружжям не оспорюється.

Позивач стверджує, що зазначене майно вивезла з собою відповідачка, коли покинула його дім, а остання наполягає на тому, що зазначене майно залишилося в домі позивача.

При цьому сторони не надали достовірних доказів на підтвердження цих обставин справи, але в той же час, не просили про повернення їм певних предметів домашньої обстановки чи сплати на їх користь грошової компенсації їх вартості.

Крім того, судом встановлено, що земельні ділянки та садовий будиночок у садовому товаристві не приватизовані подружжям, користування ними здійснювалося на підставі членства ОСОБА_5 у СТ «Вітамін», відсутні також докази придбання подружжям автомобіля «Mосквич ІЖ - 412» у власність.

Користування цим транспортним засобом здійснювалося на підставі довіреності, яка на час вирішення справи скасована власником.

Що стосується телевізора «LG» та холодильника «Атлант», то зазначені предмети побутової техніки придбані кожним з подружжя окремо, ще до укладення шлюбу, а про встановлення факту проживання однією сім'єю ще до реєстрації шлюбу та визнання на цій підставі зазначеного майна об'єктом права спільної сумісної власності, позивач не просив.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов правильного, обгрунтованого наявними доказами висновку про те, що земельні ділянки з садовим будиночком, автомобіль «Mосквич ІЖ - 412» та телевізор «LG» і холодильник «Атлант» не підлягають поділу, оскільки до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя не належать.

Що стосується предметів домашньої обстановки, то жоден з колишнього подружжя не просив про передачу йому певних речей у власність чи сплату йому грошової компенсації їх вартості.

Такі висновки суду колегія вважає правильними, оскільки вони обґрунтовані наданими доказами відповідають дійсним обставинам справи та підтверджені поясненнями сторін в засіданні апеляційного суду.

З врахуванням встановленого судом першої інстанції обґрунтовано ухвалено про відмову у поділі спільного сумісного майна та майна, яке об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не являється.

Доводи апелянта щодо необгрунтованого виключення автомобіля та земельних ділянок з переліку об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки даних державної реєстрації чи правовстановлюючих документів, які б підтверджували придбання подружжям цих об'єктів права власності за цивільно-правою угодою у спільну сумісну власність позивачем не надано, про сприяння судом у забезпеченні таких доказів позивач не клопотав.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути враховані, оскільки не спростовують висновків суду щодо дійсних обставин справи та положень закону, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12.04.2016р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова