Справа № 458/738/16 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/5778/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3;

ОСОБА_4 представника Турківської міської ради;

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернулося до суду з позовом до Турківської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Турківської міської ради від 16.06.2016 року № 459 „Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності під садівництво ОСОБА_5І., яким ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Зарічній орієнтовною площею 0,07 га (в подальшому „спірна земельна ділянка).

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1. 09.02.2015 року вона приватизувала земельну ділянку площею 0,1 га, на якій збудовано згаданий житловий будинок, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1147 га.

10.05.2016 року вона звернулася до Турківської міської ради із заявою про факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки, яку вона мала намір отримати у власність, ОСОБА_5 та просила попередньо виділити цю земельну ділянку їй.

Листом від 06.06.2016 року за підписом Турківського міського голови її повідомлено, що ОСОБА_5 самовільно не займав спірну земельну ділянку, а користується нею уже більше 20 років. Вважає, що така відповідь не відповідає дійсності.

15.06.2016 року вона повторно звернулася із заявою до Турківської міської ради з проханням повідомити її про правові підстави користування ОСОБА_5 спірною земельною ділянкою.

Листом від 23.06.2016 року її було повідомлено, що ОСОБА_5 рішенням Турківської міської ради від 16.06.2016 року № 459 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, яке вона вважає протиправним (а.с. 2-5).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 89-90).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що спірну земельну ділянку ОСОБА_5 було захоплено самовільно.

Вважає, що судом не перевірено законності рішення Турківської міської ради від 16.06.2016 року № 459, що оскаржується нею.

Також вважає, що даний спір мав би розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом оскарження є рішення органу владних повноважень (а.с. 93-96).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Турківської міської ради та третьої особи ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується та визнається сторонами спору (в тому числі і апелянтом), що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Турка.

Апелянтом також визнається, що жодних прав на спірну земельну ділянку вона не має, але хотіла б отримати її у своє володіння чи користування.

В той же час, матеріалами справи також стверджується та також визнається апелянтом, що їй Турківською міською радою передано у власність дві земельні ділянки: 1) площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 2) площею 0,1147 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 21-24), що і стало правовою підставою для прийняття Турківською міською радою рішення від 16.06.2016 року № 449, яким позивачці (апелянту) ОСОБА_6 було відмовлено у виділенні спірної земельної ділянки (а.с. 77). Дане рішення не оскаржувалося та не скасовувалося і є чинним.

У відповідності до частини 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять доводів про те, яким саме чином рішеннямТурківської міської ради від 16.06.2016 року № 459 „Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності під садівництво ОСОБА_5І. порушуються права чи інтереси позивачки (апелянта).

При прийнятті вище згаданого рішення від 16.06.2016 року № 459, яке оскаржується позивачкою, Турківська міська рада діяла як власник спірної земельної ділянки, а не як субєкт владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій, а відтак даний спір не є публічно-правовим і повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства, за правилами якого і було подано до суду даний позов самою позивачкою.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити та залишити рішення Турківського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: