Справа № 348/1061/15-ц
Провадження № 22-ц/779/912/2016
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Горейко М.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

за участю: представника ПАТ КБ «Приватбанк» Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Надвірнянського районного суду від 14 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 10.07.2008 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № ІFN0GК, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 36315,83 дол. США на термін до 10.07.2023 року, з відсотковою ставкою 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів, а також можливих комісій та інших винагород.

Однак, взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_3 належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.05.2014 року становила 35014,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 722913,81 грн., яку банк просив стягнути з боржника ОСОБА_3

Рішенням Надвірнянського районного суду від 14 березня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 35041,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 722913,81 грн. заборгованості по кредитному договору № IFN0GK від 10.07.2008 року, яка виникла станом на 13.05.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3654 грн. сплаченого судового збору.

На дане рішення представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що банк-позивач рахує суму боргу всупереч законодавству, а саме прив'язує нарахування розміру відсотків до вартості іноземної валюти.

Крім того, відповідачем в 2015 році сплачувались чергові платежі, однак банк не врахував таких. На думку апелянта, суд також належним чином не роз'яснив відповідачу, що той вправі заявити клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, для визначення правильності нарахування розміру відсотків, як і не врахував відсутність у банку відповідної дозвільної документації на видачу кредиту в іноземній валюті.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, представник апелянта просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник ОСОБА_3, будучи повідомленим про розгляд справи ( про що свідчать заздалегідь подані ним клопотання) не з'явився повторно.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» доводи апеляційної скарги не визнала, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк», дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої встановлено, що 10.07.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ІFN0GК, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 36315,83 дол. США до 10.07.2023 року на придбання житла, з відсотковою ставкою 1,25 % на місяць в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів, а також можливих комісій в порядку та строки відповідно до розмірів, визначених в кредитному договорі.

Як встановив суд першої інстанції, і зазначеного не заперечувала ні сама ОСОБА_3, ні її представник, зобов'язання за кредитним договором належним чином ним не виконувалися, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» здійснював нарахування відсотків відповідно до умов зазначеного договору. Саме несвоєчасне виконання зобов'язань позичальником спонукало кредитора заявити вимогу про дострокове повернення боргу, відсотків по кредиту, виходячи з положень ст. ст.610, 611 ЦК України. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 13.05.2015 року заборгованість ОСОБА_3 становила 35041,87 дол. США, з яких заборгованість за тілом кредиту- 27315,33 доларів США .; заборгованість по відсотках 4370, 57 доларів США ; заборгованість по комісії 823,88 доларів США ; пеня 851,89 доларів США , а також штрафи відповідно до договору - фіксована частина 12,12 доларів США, процентна складова 1668,08 доларів США , що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить загальну суму боргу 722013, 81 грн.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За нормами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з вимог ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк» на обгрунтування позовних вимог надави суду копію кредитного договору № IFN0GK від 10.07.2008 року та розрахунок заборгованості за ним.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зважаючи на те, що відповідачем та її представником наявність заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № IFN0GK від 10.07.2008 року не спростована, наданий позивачем розрахунок боргу станом на 13.05.2015 року заперечувався лише голослівно, а клопотання про призначення судових економічної чи бухгалтерської експертиз ні самою ОСОБА_3, ні її представником не заявлялося, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про неналежне виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, а відтак і про підставність задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення пені в доларах США, суд першої інстанції не врахував, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ст. 192 ЦК України), а відтак не перевірив, у якій валюті вона повинна нараховуватись.

Так, укладаючи кредитний договір № IFN0GK, сторони п. 5.1. визначили, що сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував, у зв'язку з чим, ухвалене ним рішення слід змінити.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, не застосовані норми матеріального права, що підлягали застосуванню, а тому оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованісті по кредитному договору № IFN0GK від 10.07.2008 року, яка виникла станом на 13.05.2015 року слід змінити.

На підставі наведеного та ст.ст. 192, 1054 ЦК УКраїни, керуючись ст.ст.307, 309, 314,316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 14 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № IFN0GK від 10.07.2008 року, яка виникла станом на 13.05.2015 року: заборгованість за тілом кредиту 27315,33 доларів США що за курсом НБУ складає 563788,41 грн.; заборгованість по відсотках 4370, 57 доларів США що за курсом НБУ складає 90208,56 грн.; заборгованість по комісії 823,88 доларів США що за курсом НБУ складає 16992,50 грн.; пені 17583,01 грн. а також штрафи відповідно до договору - фіксованої частини 12,12 доларів США що за курсом НБУ складає 250,16 грн., процентної складової 1668,08 доларів США що за курсом НБУ складає 34429,17 грн.

В решті рішення Надвірнянського районного суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: М.Д. Горейко

В.А. Девляшевський