Справа № 202/733/16-ц
Провадження №2/0202/904/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.

за участю секретаря: Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 26 травня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно якого вона (позивач) передала у власність відповідачу квартиру, що належала їй на праві власності, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, б. 26, кв. 55, а відповідач прийняла на себе зобовязання забезпечувати її утримання довічно, а в разі втрати здоровя також довічно доглядом. Також було передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві від набувача оцінюється сторонами на рівні 500 гривень. Договором також передбачено, що відповідач повинен сплачувати комунальні послуги за вищевказану квартиру. Але з моменту укладання договору по день подачі позову до суду відповідач не виконувала своїх обовязків, які передбачені п.12-13 Договору, не звертала уваги на потреби позивача і стан її здоровя, не забезпечувала її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і повністю відмовляється її доглядати. За станом здоровя позивач потребує медичної допомоги. Відповідач жодного разу її не провідала, не доглядає за нею. Розірвати Договір в добровільному порядку вона не бажає. Просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 26 травня 2015 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 952 та повернути сторони в первісний стан.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали. Вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідачка належним чином виконувала свої зобовязання, також сплачувала витрати на комунальні послуги. Вказали, що відповідачка захворіла, а тому послуги з утримання (догляду) надаються її донькою, що передбачено п.14 Договору. Просили суд в задоволені позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6, колишній сусід позивача, розповів про те, що він проживав по сусідству з позивачкою в орендованій квартирі в період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 рік. Він проживав у сусідньому підїзді і їх балкони були поруч. Він заходив до позивача раз на тиждень, приносив їй продукти харчування, ліки, гроші йому повертала позивач. Вона йому розповідала про те, що за нею здійснюють догляд, однак до неї ніхто не приходив та допомоги не надавав .

Свідок ОСОБА_7, син позивачки, розповів про те, що відповідач надавала допомогу його матері лише продуктами харчування і то нерегулярно. Донька відповідача замість відповідачки привозила продукти харчування два рази на місяць, а саме овочі та молочні продукти. Весь інший догляд здійснювався ним: він прибирав в квартирі, прав білизну. Його матір зверталася до відповідачки з проханням відвезти її до лікаря, але такої допомоги вона від відповідача не отримала. Його матері потрібний догляд, а відповідач його не надає.

Свідок ОСОБА_8, колишня сусідка позивача, розповіла про те, що вона проживала по сусідству з позивачем в період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 рік. Вона познайомилася з сином позивача, який телефонував їй і просив купити його матері продукти харчування, ліки. Гроші за придбані продукти харчування та ліки їй віддавала позивач або її син. Людей, які здійснювали за позивачкою догляд ні разу не бачила.

Свідок ОСОБА_9, сусідка, розповіла про те, що в будинку проживає біля 20 років. Випадково їй стало відомо, про те, що позивач уклала договір довічного утримання. В липні 2015 року у позивача був серцевий напад і вона їй викликала швидку допомогу. Відповідача ОСОБА_10 бачила в вересні 2015 року. Вона приходила до неї до додому, та вони обмінялися телефонами, з тою метою, що коли буде потрібна допомога позивачу, щоб зателефонувати їй. В листопаді 2015 року вона була свідком того, що відповідач, стоячи на колінах, просила пробачення у позивачки за те, що вона не надає допомогу та давала обіцянку надавати таку допомогу, прохала її відкликати позовну заяву з суду. Необхідну допомогу позивачці надає її син та його друзі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання, укладеного 26 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за № 952, ОСОБА_11 передала у власність ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності квартиру №55, розташовану у будинку №26 по вул. Батумська в м. Дніпропетровську. ОСОБА_3 прийняла на себе обовязок забезпечувати її утриманням довічно, а в разі втрати здоровя також довічно утримувати та здійснювати догляд за гр. ОСОБА_4, надаючи їй комплекс послуг у вигляді: щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; придбання медикаментів та лікарських засобів, а також забезпечення надання відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами, також в разі потреби проводити лікування у відповідних медичних закладах; надання побутових послуг та виконання різних видів ремонтних робіт, також поточний ремонт квартири за рахунок набувача; забезпечення один раз на два роки демісезонним чи зимовим одягом та взуттям; за свої кошти оплату комунальних послуг, газо-, електро-, тепло- та водопостачання та інші платежі, які повязані з утриманням нерухомого майна; взяття на реєстраційний облік (прописка) та проживання в квартирі третіх осіб за згодою сторін. Згідно до п.13 Договору матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві від набувача, оцінюється сторонами на рівні 500 гривень. Оцінка матеріального забезпечення, передбачена цим договором, підлягає індексації в порядку, встановленому законом.

Сторони домовились, що послуги з утримання ( догляду) можуть надаватися як особисто набувачем, так і третіми особами за його рахунок ( п.14 Договору).

Отже, умовами договору передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язується довічно утримувати Гайдар О-В.Ф., надаючи їй комплекс послуг.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

ОСОБА_11 виконала свої зобовязання за договором, передавши у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1

Як вказала в судовому засіданні позивачка, причиною розірвання договору довічного утримання є невиконання ОСОБА_3 істотних умов договору, що є підставою для розірвання його в судовому порядку. Зазначила про те, що вона вже зверталася до суду з позовною заявою про розірвання договору довічного утримання. Однак на прохання відповідача, яка стоячи перед нею на колінах просила у неї вибачення та обіцяла здійснювати належний догляд, залишила свій позов без розгляду. Однак наразі нічого не змінилося, відповідачка чекає її смерті. ОСОБА_12-В. Ф. вказувала на те, що їй не надавався реальний догляд, щотижневе забезпечення. Через свій похилий вік і тяжке фізичне становище вона потребувала в здійснені за нею догляду, а саме: допомоги по придбанню продуктів харчування, одягу, медичних препаратів, допомоги в побуті прибирання квартири, приготування їжі, приймання гігієнічних процедур, здійснення медичних оглядів у лікарні і дома. Та без надання такої допомоги її нормальне існування було не можливе. Відповідач же не надавала реальний догляд. Необхідність надання догляду підтверджена і свідками: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Позивач надала докази, що свідчать про її огляд лікарями: урологом, стоматологом, терапевтом, відвідування та огляд в офтальмологічному центрі, де її супроводжував син та оплату нею вартості медичних оглядів ( а.с. 44-53), а відповідно до п.12 Договору ОСОБА_3 зобовязувалася забезпечувати надання Гайдар О-В.Ф. медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами.

Відповідач не надала суду доказів в підтвердження виконання зазначеної умови договору.

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо забезпечення позивача медичною допомогою.

Відповідно до п.13 Договору вартість матеріального забезпечення оцінюється сторонами в розмірі 500 грн. в місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, встановленому законом.

Відповідач не надала суду належних доказів в підтвердження виконання зазначеної умови договору. Суд не може прийняти до уваги надані представниками відповідача чеки придбання товарів в магазині «Сільпо» та «АТБ Маркет», оскільки деякі з них стосуються періоду грудень 2014 року лютий 2015 року ( а.с. 89, 91, 92), інші чеки періоду лютого березня 2016 року містять товари, які не є необхідними для позивачки, а саме: сигарети, батончики Mars, скотч канцелярський, набір кульових ручок, пергамент для випічки, Coca-Cola, напій Дюшес, Журнал «Авто-мир» та інші ( а.с. 90, 93-95).

Відповідач не надала суду доказів в підтвердження виконання зазначеної умови договору.

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо забезпечення позивача матеріальним забезпеченням в розмірі 500 грн. в місяць.

Щодо виконання відповідачкою умов Договору в частині оплати комунальних послуг, газо-, електро,- тепло- та водопостачання та інших платежів повязаних з утриманням нерухомого майна, то в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі з 2013 року, та здійснює оплату за комунальні платежі за себе, маючи при цьому заборгованість (а.с.54), а позивач є людиною похилого віку старше 80 років та учасником бойових дій і має 100% пільгу з оплати всіх комунальних послуг.

Отже, наведені докази свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо оплати комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Виходячи з наведеного, оскільки наведені позивачем докази, підтверджують, що ОСОБА_12-В. Ф. не надавався реальний догляд, не забезпечувалася медичною допомогою та щомісячним матеріальним забезпечення, що свідчать про неналежне виконання набувачем ОСОБА_3 обов'язків за договором довічного утримання, а тому вимоги позивача про його розірвання підлягають задоволенню, а у зв'язку з розірванням договору довічного утримання за позивачем підлягає визнанню право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати в розмірі 551,20 грн.

Керуючись: ст. ст. 744 -751, 755,756 ЦК України, ст. ст. 3,7,11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Договір довічного утримання, укладений 26 травня 2015 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 952 розірвати.

Визнати за ОСОБА_1 - ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 судові витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар