Справа № 462/5046/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3265/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», з участю третьої особи ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення,-

встановила:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом в суд до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» про скасування незаконного дисциплінарного стягнення.

В обгрунтування вимоги покликався на те, що з 2003 року працює у відповідача на посаді керівника фізичного виховання.

23.09.2014 року його обрано головою первинної профспілкової організації Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» ВПОН.

Наказом № 24-к від 21 квітня 2015 року йому оголошено дисциплінарне стягнення догана за те, що він порушив посадову інструкцію № 18 та Правила внутрішнього трудового розпорядку.

Звертає увагу на те, що винесення догани проведено без звернення у профспілковий орган, що є порушенням процедури, передбаченої ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 252 КЗпП України, оскільки він є головою первинної профспілкової організації.

Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 24-к від 21.04.2015 року «Про порушення трудової дисципліни».

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», з участю третьої особи ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» № 24-к від 21.04.2015 року «Про порушення трудової дисципліни».

Рішення суду оскаржив представник відповідача Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», з вказаним рішенням не погоджується, вважає, що при ухваленні рішення неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального і матеріального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що жодних належних доказів того, що позивач ОСОБА_3 є головою виборного профспілкового органу немає, при цьому належність особи до членства у виборному профспілковому органі можна встановити лише на підставі відповідного рішення про її обрання, яке містить протокол зборів профспілки.

Адміністрація відповідача на момент винесення догани не володіла інформацією про те, що позивач ОСОБА_3 належить до профспілкової організації, оскільки профспілка не надала відповідних документів, а до повідомлення про створення профспілкової організації (лист від 13.11.2014 року) позивач не долучив доказів своїх повноважень.

На думку апелянта, на момент створення профспілкової організації, керівником якої нібито є ОСОБА_3, така могла бути зареєстрована лише, як відокремлений підрозділ, а не юридична особа, що залишилось поза увагою суду.

Звертає увагу на подання з порушенням ст. 131 ЦПК України позивачем доказів у справі, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім цього, районний суд не врахувавши положення ч. 9 ст. 43 КЗпП України та роз»яснення, викладені у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», не звернувся із запитом про згоду профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідача ОСОБА_3 притягнено до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди на оголошення догани первинної профспілкової організації, тому порушені права позивача підлягають захисту, а доводи зі сторони відповідача про те, що керівництво не було повідомлено про створення профспілки, суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки такі спростовуються листом-відповіддю керівництва училища від 01.12.2014 року за № 01/289 стосовно діяльності створеної профспілки.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з виходячи з таких підстав.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімально розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 2003 року працює у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне художнє училище», наказом № 50-к від 27.08.2008 року призначений на посаду керівника фізичного виховання.

Наказом директора ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» № 24-к від 21.04.2015 року «Про порушення трудової дисципліни» керівнику фізичного виховання ОСОБА_3 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме п. 1.7. Посадової інструкції № 18 керівника фізичного виховання, п. 14, 25, 26 Правил внутрішнього розпорядку, а саме за те, що 22.03.2015 року (неділя) о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3 перебував у спортивному залі училища разом із сторонніми особами.

Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Аналогічні розяснення викладені в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів".

У пункті 25 Правил внутрішнього розпорядку для працівників ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» передбачено, що працівникам забороняється знаходитись у приміщеннях училища в неробочий час із причин, не пов»язаних із роботою.

В свою чергу, звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_3 звертав увагу суду на те, що винесення йому догани було проведено без звернення у профспілковий орган, що є порушенням трудового законодавства.

Згідно із інформації Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 04.11.2014 року внесено запис в єдиному реєстрі про державну реєстрацію Первинної профспілкової організації волевиявлених працівників ДНЗ «Львівського професійного художнього училища» вільної профспілки освіти і науки України, прізвище керівника організації - ОСОБА_3 (а.с. 4).

Рішення про створення первинної профспілкової організації волевиявлених працівників ДНЗ «Львівського вищого професійного художнього училища» прийнято на установчих зборах 23.09.2014 року, протокол № 01, на яких, окрім іншого, прийнято у члени профспілки всіх учасників установчих зборів 4 особи, на посаду голови профспілкової організації обрано ОСОБА_3, заступника голови ОСОБА_5, а також затверджено склад профспілкового комітету та ревізійної комісії (а.с. 39).

Про створення профспілкової організації керівництво училища попереджене повідомленням за підписом голови профспілкової організації ОСОБА_3 від 26.09.2014 р. за №11 та листом від 13.11.2014 року № 15 та, що спростовує доводи відповідача та апеляційної скарги в цій частині (а.с. 38, 99).

Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Таким чином, реалізувати своє право на притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності відповідач міг лише за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу, членом якого є позивач.

В свою чергу, за відсутності рішення профспілкового органу суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у директора навчального закладу права на притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності без згоди виборного органу профспілки.

З наведених підстав, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про скасування дисциплінарного стягнення.

Доводи апелянта про можливість звернення суду із запитом про згоду профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів відхиляє, оскільки положення ч. 9 ст. 43 КЗпП України та роз»яснення, викладені у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», передбачають право суду звернутися із запитом про згоду виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору з працівником, а не на притягнення до дисциплінарної відповідальності, при цьому, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, адміністрація відповідача з особистої ініціативи не зверталася до первинної профспілкової організації, членом якої є позивач, з поданням про надання такої згоди.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_6