Справа № 361/8701/15-ц
Провадження № 2/361/658/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 21.01.2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 30 та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, 2010 року народження та ОСОБА_4, 2014 року народження спільно із матір'ю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21.01.2006 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє синів ОСОБА_2, 2010 року народження та ОСОБА_4, 2014 року народження.

У зв'язку із початком збройного конфлікту на території Луганської області вони сім'єю у червні 2014 року змушені були переселитися до м. Києва, де спільне життя не склалося, оскільки відповідач постійно наполягав на поверненні до м. Луганська. Враховуючи інтереси малолітніх дітей та свої патріотичні настрої, вона від переїзду відмовилася. Разом з тим, відповідач у травні 2015 року зібравши свої особисті речі, залишив сім'ю та повернувся до м. Луганська. За таких обставин, подружні відносини між нею та ОСОБА_2 припинилися, спільне господарство не ведеться.

Далі вказує, що на даний час разом із дітьми проживає у м. Бровари, має власні заощадження та отримує соціальні допомоги по догляду за дітьми, щомісячну адресну допомогу внутрішньо-переміщеним особам. У зв'язку з наведеним, оскільки вона у повній мірі має можливість виховувати та забезпечувати своїх дітей всім необхідним, місце їх проживання слід визначити разом із матір'ю.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що відповідач проявляв подружню невірність, мав стосунки із іншою жінкою.

З питань визначення місця проживання малолітніх дітей спільно із матір'ю, вона до органу опіки та піклування не зверталася, висновок щодо доцільності проживання з нею не складався.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином через публікацію оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр» № 36 (5656) від 24.02.2016 року. 23.03.2016 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у розірванні шлюбу не зацікавлений, однак у зв'язку із наполяганням позивачки, залишає вирішення даного питання на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.01.2006 року у відділі реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 30 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно із довідкою від 22.10.2015 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_3., 2010 року народження та ОСОБА_4, 2014 року народження є внутрішньо переміщеними особами. Зареєстрованим місце їх перебування є АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що сторони подружніх відносин з травня 2015 року не підтримують, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач вирішення питання про розірвання шлюбу відніс на розсуд суду, не заявивши при цьому наміру до примирення, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про місце проживання малолітніх дітей суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді даної справи по суті судом не здобуто доказів наявності між сторонами спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. На даний час малолітні ОСОБА_3., 2010 року народження та ОСОБА_4, 2014 року проживають спільно із матір'ю. У відзиві направленому відповідачем до суду, останнім жодних заперечень щодо місця проживання дітей не висловлено. У даному випадку звернення до суду із вимогою про визнання місця проживання дітей є передчасним.

Керуючись ст.ст. 88, 10, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 січня 2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 30.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. П. Маценко