Справа № 206/6068/2012
Провадження 4-с/127/199/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі: Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького МУЮ. Скаргу мотивувала, тим що в провадженні Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ знаходиться виконавче провадження за № 1239/17, номер за ЄДРВП: 40631917 на виконання виконавчого листа № 206/6068/2012 від 30.10.2013 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 200000,00 грн.

Дане виконавче провадження було передане до виконання 07.11.2013 року і до сьогоднішнього дня не виконане, з боржника не було стягнуто коштів. Однією з причин невиконання вироку суду є бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ, яка полягає в наступному: до Вінницького міського суду Вінницької області 17.06.2014 року з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою звернувся головний державний виконавець Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 20.06.2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області подання ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою було повернуто для належного оформлення.

Проте більше ніяких дій у даному напрямку Головним державним виконавцем Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ здійснено не було, зокрема не було здійснено належним чином до оформлення подання для подачі його до суду. Просить визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького МУЮ незаконною та протиправною, зобовязати головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції подати до Вінницького міського суду Вінницької області належним чином оформлене подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, однак повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, представника Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження № 40631917, суд дійшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2013 року визнано винним ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2, ст. 121 КК України. Призначено ОСОБА_2 покарання у виді 9 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнено із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200000,00 грн.

в провадженні Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ знаходиться виконавче провадження за № 1239/17, номер за ЄДРВП: 40631917 на виконання виконавчого листа № 206/6068/2012 від 30.10.2013 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 200000,00 грн. ОСОБА_4 виконавче провадження було передане до виконання 07.11.2013 року і до сьогоднішнього дня не виконане, з боржника не було стягнуто коштів. 20.06.2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області подання ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою було повернуто для належного оформлення.

Судом було встановлено, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що після його відкриття 11.11.2013 року та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2014 року, якою подання ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою було повернуто для належного оформлення, державний виконавець лише 01.03.2016 року, 04.05.2016 року, 03.06.2016 року надсилав запит до КП «ВМБТІ» з проханням надати відповідь на паперових носіях про наявність за боржником зареєстрованого нерухомого майна станом до 01.01.2013 року, відносно ОСОБА_5 Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, яка була сформована 26.09.2016 року за ОСОБА_5 відомості відсутні.

Тобто враховуючи, що інших аналогічних актів за попередній період виконавче провадження не містить, можна зробити висновок що в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець лише через два роки після відкриття виконавчого провадження надіслав запит до КП «ВМБТІ» з проханням надати відповідь про наявність за боржником зареєстрованого нерухомого майна станом до 01.01.2013 року, відносно ОСОБА_5

При цьому в судовому засідання заявник повідомила, що вона не заперечила щодо авансування платних послуг КП "ВМБТІ" та укладення тристоронньої угоди, однак державним виконавцем не було надано такої можливості.

За таких обставин слід визнати незаконною та протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, оскільки ним не виконано покладених на обовязків.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно по п. 23 Постанови № 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п. 6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

П. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вказує, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2014 року, якою подання ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою було повернуто для належного оформлення по день подачі скарги, а саме 10.08.2016 року, не здійснено відповідно до вимог ст. 379 ЦПК заходів, достатніх для повного виконання рішення суду, тому з врахуванням наведеного обґрунтованою є вимога заявника про зобовязання головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького МУЮ подати до Вінницького міського суду Вінницької області належним чином оформлене подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції - задовольнити.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції незаконною та протиправною.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції подати до Вінницького міського суду Вінницької області належним чином оформлене подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя