"13" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді Астахової О.О.
при секретарі: Рудь Р.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
23 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на його користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки заробітку ОСОБА_2 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 01.09.2012 року між ним та відповідачем був укладений шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 962 та видано свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 19.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з ним. Відповідач проживає окремо, працює та має регулярний заробіток, проте матеріальної допомоги на утримання сина не надає та відмовляється в добровільному порядку вирішувати питання про сплату аліментів, хоча за законом зобов»язана утримувати сина, що змушує його звернутись з даним позовом до суду.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково зазначив, що син потребує лікування у зв»язку із поставленим Київською міською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» діагнозом. Повідомив, що у лютому місяці 2016 року у відповідача народилась друга дитина, непрацездатних осіб, які б перебували на її утриманні не має.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилась, повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином виходячи із положень ст. 74 ЦПК України. 14.03.2016 року на адресу суду від неї надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи на два місяці у зв»язку із хворобою її новонародженої дитини та госпіталізацією до стаціонарного відділення Київської міської клінічної дитячої лікарні № 6, з подальшим наданням підтверджуючих її перебування у стаціонарному відділені документів. Після чого, розгляд даної справи відкладався двічі, проте доказів перебування у лікарні відповідачем суду надано так і не було.
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 01 вересня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за № 962 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2015 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Станом на 30.06.2015 року вказане рішення суду набрало законної сили. (а.с.3).
Як встановлено у судовому засіданні спільна дитина сторін проживає разом із позивачем ОСОБА_1
Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що добровільної угоди між сторонами, щодо утримання матір»ю малолітнього дитини сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягнуто.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За даними довідки виданої Державною фіскальною службою України ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 10.03.2016 року ОСОБА_2 у 2015 році отримувала заробітну плату у Київській міській клінічній лікарні № 6 а також соціальні виплати.
Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач працює та має постійний заробіток, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено.
Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї.
Виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених позовних вимог.
За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Зі змісту довідки виданої Київською міською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» від 03.03.2016 року вбачається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє та потребує лікування.
Разом з тим, позивачем не пред»явлено вимогу про участь матері у додаткових витратах на дитину.
Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 227 виданого Київським міським пологовим будинком № 3 від ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у Київському міському пологовому будинку № 3 народився хлопчик.
Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштована, має регулярний щомісячний дохід та може надавати матеріальну допомогу, крім спільної дитини із позивачем, має ще одного сина ІНФОРМАЦІЯ_2. Також судом враховано стан здоров»я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та платника аліментів - ОСОБА_2 Не працездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 2 ст.155 Сімейного Кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - з 23 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223, 224, 225, 293, 294 367 ЦПК України, ст.ст.7,24, 55, 56, 180 -183, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Києва, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття ( тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1).
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2016 року.