Ухвала

іменем україни

23 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_8, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та виселення, посилаючись на те, що за неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі судового рішення визнано за кожною право власності в порядку спадкування на ј частину жилого будинку АДРЕСА_1, в якому без правових підстав проживають відповідачі та перешкоджають їй та дітям користуватися спірним будинком.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, проте позбавлена можливості оформити її через відсутність правовстановлюючих документів.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року зазначене рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про вселення до будинку АДРЕСА_1 скасовано та у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким вселено ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей до спірного будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про вселення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності у неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права на користування та проживання у спірному будинку, оскільки у встановленому законом порядку кожна набула право власності на ј частину вказаної нерухомості. При цьому судом вірно зазначено, що неповнолітні мають право на вселення разом із своєю матір'ю, відсутність встановленого між сторонами порядку користування жилим будинком не є перешкодою для їх вселення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_7 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про вселення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, а відтак не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

Д.О.Остапчук