У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання квартири особистою власністю, за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року первісний позов задоволено.

Розділено спільне майно подружжя - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Квартиру залишено у спільній частковій власності подружжя.

Припинено право власності на квартиру за вищевказаною адресою за ОСОБА_3.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На підставі виконавчого листа № 333/739/15-ц, державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ АлімовоюЛ.А. було відкрито виконавче провадження № 50753843.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання вищезазначеного рішення, в обґрунтування якої зазначила, що не має можливості виконати рішення суду, оскільки між нею та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки.

Посилаючись на те, що спірна квартира є єдиним її житлом у м. Запоріжжі, переїзд потребує певного часу, ОСОБА_3 просила суд відстрочити виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 рокудо 27 червня 2016 року на 2 місяці.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року, заяву ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення задоволено.

Відстрочено виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення в квартиру - в частині вселення ОСОБА_2 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - строком до 27 червня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2016 рокута ухвалу Апеляційного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року та відмовити у задоволенні заяви, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спільне проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 у квартирі є неможливим, у зв'язку з неприязними стосунками, а тому, з метою надання певного часу ОСОБА_3 для вирішення питання переїзду до іншого місця проживання, суд обґрунтовано відстрочив виконання рішення суду в частині вселення ОСОБА_2 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що на час звернення ОСОБА_2 зі скаргою до суду апеляційної інстанції, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року виконано, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження № 50753843 від 08 липня 2016 року.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень першої та апеляційної інстанції не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання квартири особистою власністю, за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко