Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що з 02 червня 1990 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі і спільно проживали, вели господарство до січня 2015 року, в цей період в жовтні 2006 року особисто ним був придбаний автомобіль Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, 2001 року випуску, право власності на яке було зареєстроване за відповідачем.

Посилався на те, що нерухоме майно було придбано в період шлюбу за кошти від спільного ведення господарства і підприємницької діяльності, тому майно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, однак ОСОБА_7 не визнає його право на частку транспортного засобу, просив визнати автомобіль Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, 2001 року випуску спільною сумісною власністю подружжя та провести його поділ шляхом стягнення з ОСОБА_7 1/2 частки вартості спірного майна у розмірі 83 495 грн.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 02 червня 1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 липня 2010 року заочним рішенням Сарненського районного суду рівненської області, що набрало законної сили.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 28 жовтня 2006 року, а також від 11 серпня 2015 року серії НОМЕР_3, ОСОБА_7 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, 2001 року випуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).

У суді першої інстанції відповідач заявила про вказані строки та просила застосувати наслідки їх пропуску до вимог позивача.

Відмовляючи у позові за пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 72 СК України, суди виходили із того, що про порушення своїх прав ОСОБА_6 дізнався з часу, коли після розірвання 23 липня 2010 року шлюбу автомобіль залишився у особистому користуванні відповідача, а відтак звернувся за захистом порушеного права до суду, пропустивши трирічний строк позовної давності.

Із такими висновками погодитися не можна.

Вирішуючи питання позовної давності у справах про поділ майна подружжя, суди мають врахувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-258цс15 від 23 вересня 2015 року).

Обставини, які свідчили б про вчинення ОСОБА_7 дій на порушення прав ОСОБА_6 на спірний автомобіль до позову про витребування цього автомобіля у серпні 2015 року, які зумовили б потребу захисту прав, у зв'язку з чим почався б перебіг позовної давності, матеріали справи не підтверджують.

До таких обставин справи положення ч. 2 ст. 72 СК України застосовано неправильно, що відповідно до ст. 338 ЦПК України є підставою скасування ухвалених у справі судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.П. Штелик