Справа № 209/2672/16-ц
Провадження № 6/209/387/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Петропольської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що в Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавче провадження ВП № 48067014 від 10.07.2015 року згідно вимоги про сплату боргу №Ф-424 від 02.11.2012 виданої УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська боргу в сумі 1456,80 грн.

10.07.2015 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої того ж дня направлено боржникові для виконання, стягувачу до відома.

У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання виконавчого документу, боржник ОСОБА_2 його не виконала, борг не сплатила. Зазначає, що про необхідність виконання виконавчого документу боржнику відомо, проте небажання виконувати законні вимоги державного виконавця та виконавчий документ в цілому, з боку ОСОБА_3 є очевидним, тому боржника слід обмежити у праві виїзду за межі України до повного виконання цивільних зобов'язань.

У відповідності до ч. 2 ст. 377 - 1 ЦПК України, суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 не зявився, про розгляд подання повідомлений в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали подання та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2012 рокубуло видано вимогу №Ф-424 УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська боргу в сумі 1456,80 грн., за яким 10 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що останній у передбаченому порядку викликався до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області з приводу виконання виконавчого документу та погашення боргу, що державним виконавцем вживались передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо встановлення наявності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов'язань та що за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця. Державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України, до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Забезпечення майнових прав не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Таким чином, у разі задоволення подання, боржник буде обмежений у свободі пересування, яка гарантується Конвенцією Про захист прав людини і основоположних свобод і Конституцією України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Апеляційного суду Дніпропетровської області, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Решетник