АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1769/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т.
Провадження № 22-ц/789/425/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Загорський О. О.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

та сторін: ОСОБА_1; ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду від 3 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не дає.

Рішенням Збаразького районного суду від 3 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з нього в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В обгрунтування вимог посилався на те, що при винесенні рішення суд не в повнй мірі врахував обставин, які мають значення для правильного вирішення даної справи.

У судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивачка апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовільняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що є правові підстави для стягнення аліментів, які стягуються за рішенням суду та визначив розмір аліментів в розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку (доходу),

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягненням аліментів, однак не погоджується з розміром аліментів, оскільки виснок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити наступні питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте окремі з зазначених вимог закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Судом встановлено, що у сторін по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження: серії І-ИД №093587, виданого 15.03.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.5).

Малолітній ОСОБА_4 проживає з позивачкою ОСОБА_1 в м.Збараж по вул.Стуса, 22/5, Тернопільської області і перебуває на її утриманні.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працює ,зареєстрований як безробітний з 16 грудня 2016 року.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що вданий час повернувся із зони АТО, ще не пойшов реабілітації, не влаштувався на роботу і не має змоги спплачувати аліменти розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку (доходу).

Апелянт зазначив, що в суді першої інстанції визнавав позов оскільки в силу юридичної необізнаності та складного психологічного стану не зрозумів розяснення судді щодо позову.

Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З довідки від 7.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 в період з 10.09.2014 року по 13.11.2014 року, з 21.01.2015 року по 28.06.2015 року перебував та безпосередньо брав участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та тереторіальної цілісності України в районі, районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів та слід визначити стягнення алімунтів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку відповідача враховуючи положення ст.182 СК України .

При цьому позивач не позбавлений можливості в майбутньому при зміні матеріального становища відповідача або свого, звернутися до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 307, 309, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково.

Рішення Збаразького районного суду від 3 лютого 2016 року змінити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5