Справа № 415/7381/15-ц
Провадження № 2/415/232/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Нескородовій Г.А., Тимофієвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 2003 року. 29 жовтня 2007 року шлюб з відповідачем було розірвано, про що надане відповідне свідоцтво Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №522. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з Позивачем, які проживали окремо від відповідача. Весь цей час Відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогодні дитина не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за вся свої дванадцять років не бачила його. Позивачка з донькою проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1

На виконанні відділу державної виконавчої служби Лисичанського управління юстиції знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх його видів доходів. Аліменти ним не виплачуються, про що свідчить довідка №7484 від 10.11.2015р. про заборгованість по стягнення аліментів станом на 01.11.2015р. в сумі 37995,06 грн.

Крім того, слід зазначити, що Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, про що долучені вироки суду від 04.10.2013р., від 19.10.2015р.

Оскільки Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, ухиляється від своїх батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_3, не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи та піклування, не спілкується з дитиною взагалі, коштів на утримання дитини не надає, що свідчить про його небажання займатися вихованням доньки. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. Заборгованість по стягненню аліментів станом на 01.11.2015 року складає 37995 грн. 06 коп.

У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила: позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

В судовому засіданні (28.03.2016 року) ОСОБА_3 пояснила суду, що відповідач є її батьком. На теперішній час вона проживає разом з матір'ю. Батька бачила останній раз 5-6 років потому, він дзвонить їй п'яний, матеріально їй не допомагає, її успіхами в школі не цікавиться, її батько зловживає спиртними напоями. Вважає відповідача таким, що не виконує належним чином батьківських обов'язків по відношенню до нею і вважає доцільним та необхідним позбавити його батьківських прав по відношенню до неї.

В судовому засіданні (28.03.2016 року) представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги, підтвердив факти, викладені у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В подальшому надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні (28.03.2016 року) відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні (28.03.2016 року) представник третьої особи ОСОБА_5 наполягала на задоволенні позовних вимог. В подальшому в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає відповідача ОСОБА_2 таким, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, він не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратив до дитини інтерес.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 08 січня 2004 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис № 01. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матір'ю дитини записана ОСОБА_6.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 29 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбі зроблено відповідний актовий запис за № 522 від 29 жовтня 2007 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища їй - ОСОБА_1.

Згідно з довідкою № 7484 від 10.11.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавчий лист № 2-4227/2007 від 12.10.2007 року, виданий Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, 23.12.2003року народження у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Заборгованість по стягненню аліментів станом на 01.11.2015 року складає 37995,06грн.

Згідно з довідкою КП ЛЖЕК №5, ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, спільно із нею по вказаному адресу проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 донька.

Згідно з довідкою № 194 від 11.11.2015 року, виданою Лисичанським комунальним підприємством «Паспортна служба», по АДРЕСА_1, зареєстровані та мешкають ОСОБА_1, 1984 року народження - власник, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 - донька, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 - донька.

Згідно з характеристикою, виданою Директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 ОСОБА_8, ОСОБА_3, 2003 року народження, навчається в 6-А класі, зарекомендувала себе, як спокійна, врівноважена, оволодіває шкільними базовими предметами на достатньому рівні. Виховується в повній сім'ї. Мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (за свідоцтвом). Мати приділяє належну увагу вихованню доньки (завжди телефонує та цікавиться успіхами чи пропусками доньки), батько в школі з моменту навчання не з'являвся, не телефонував, батьківські збори не відвідував.

Згідно з вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 04.10.2013р. у справі №1-кп/415/525/13 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19.10.2015р. у справі №1-кп/415/499/15 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 796/01-16 від 04.03.2016 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 43 від 11.12.2015 року про сплату судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, ст.ст. 150, 164-167 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні його малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА