У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила стягнути додаткові витрати на утримання малолітньої дитини.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, сторони у справі мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім дочки ОСОБА_4 у шлюбі народилось ще двоє дітей та з відповідача стягнуто аліменти на їх утримання. ОСОБА_4 є тяжко хворою дитиною та має інвалідність. Хворіє з жовтня 2010 року внаслідок перенесеної тяжкої нейроінфекції, потребує постійного лікування амбулаторно та в Інституті неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України в місті Харкові. Позивач зазначає, що на даний час вона самостійно оплачує всі витрати, пов'язані з лікуванням та забезпеченням дитини, а саме: купує їй необхідні речі, ліки, відвозить доньку на лікування до лікарів, самостійно забезпечує доньку всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення, оскільки аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на утримання трьох дітей та лікування хворої дочки.

Таким чином, просила позов задовольнити та стягнути додаткові витрати на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 1 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Ѕ частини додаткових витрат на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що становить 5 817 грн 14 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Судами установлено, що сторони з 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі і є батьками трьох неповнолітніх дітей, одна з яких, ОСОБА_4, є інвалідом і потребує постійного лікування.

Зокрема, суди, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 185 СК України, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

При визначенні розміру додаткових витрат на утримання малолітньої дитини суди дійшли правильного висновку про стягнення із відповідача Ѕ частини понесених позивачем витрат, виходячи із наданих до суду доказів: витягу з історії хвороби, квитанцій і чеків на придбання ліків, проїзних документів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний