АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар Вівчарик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, про захист права власності шляхом приведення у відповідність будівництва, знесення самочинного будівництва, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом приведення у відповідність будівництва, знесення самочинного будівнгицтва.

Вказувала на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 здійснює самочинне будівництво п'яти житлових будинків на суміжній земельній ділянці, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Будівництво вказаних будинків відповідачка здійснює без належного дозволу та з порушенням будівельних норм і правил, що призводить до потрапляння атмосферних опадів та стічних вод на належну їй земельну ділянку і тим самим створюються перешкоди в користуванні належним їй майном.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------22ц- 1193/16 головуючий у І-й інстанції Галичанський О.І.

категорія: 2/6 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

У зв'язку з цим вона неодноразово зверталася з відповідними заявами до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області та департамент містобудівного комплексу і земельних відносин Чернівецької міської ради, проте належного реагування вказаних органів не було та порушення її прав не усунуто.

Посилаючись на ці обставини, просила суд зобов'язати відповідачку привести у відповідність здійснене нею будівництво та знести за її рахунок самочинно збудованих житлових будинків по АДРЕСА_2

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Вказує на ті ж обставини, що і в позовній заяві.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивачки про знесення самочинного будівництва є передчасною, оскільки не вжито усіх інших передбачених законом заходів для усунення допущених відповідачкою порушень будівельних норм і правил при здійсненні нею будівництва житлових будинків.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

Відповідачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1, а.с. 131).

17 липня 2014 року управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради відповідачці видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 140).

Однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачка на належній їй земельній ділянці здійснює будівництво п'яти житлових будинків.

З відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області від 16 грудня 2015 року на звернення позивачки про проведення перевірки дотримання відповідачкою вимог законодавства при здійсненні будівництва житлових будинків вбачається, що станом на 9 грудня 2015 року в управлінні не зареєстровано дозвільних документів на будівництво групи будинків по АДРЕСА_2. У відповіді також зазначено, що працівники управління не були допущенні до проведення перевірки дотримання відповідачкою вимог законодавства при здійсненні цього будівництва (т.1, а.с.124).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4 ст.376 ЦК України).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов?язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення , таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво (ч.7 ст.376 ЦК України).

З урахуванням змісту вказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права, якої порушено, за умови доведеності фату порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15. 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-381цс15.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови від 30 березня 2012 року № 6 „Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз'яснив, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 України та стаття 391 ЦК України.

Відповідно до положень статті 38 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Як роз'яснено у п.24 вказаної постанови, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази про те, що неможлива перебудова відповідно до проекту будинку, на який відповідачці видано будівельний паспорт, та перебудова відповідно до будівельних норм і правил інших будинків, які будуються відповідачкою без належного дозволу і затверджених проектів, та докази, що підтверджують відмову відповідачки від такої перебудови.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.22 зазначеної постанови знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №439 від 19 травня 2016 року будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 проведене з відхиленням від проектних рішень. Згідно з проектом відстань від капітальної стіни будинку ОСОБА_2 до межі з будинковолодінням АДРЕСА_1 має становити 4 м. Фактично ця відстань становить 0,6м - 0,75 м. На земельній ділянці по АДРЕСА_2 здійснюється будівництво ще чотирьох будинків, які не передбачені проектом. Відстань між будинком, що будується на АДРЕСА_2 навпроти будинку ОСОБА_1, та будинком ОСОБА_1 становить 2,5 м, хоча ця відстань згідно з ДБН 360-92 „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень (додаток 3.1. „Протипожежні вимоги") має бути 8 м. Розташування будинків на АДРЕСА_2 на відстані 0,6-0,75 м від межі з дахом в бік будинковолодіння № 15 сприяє стіканню атмосферних опадів з покрівлі на територію будинковолодіння № 15. Щільність забудови на ділянці № 13 сприяє затіненню ділянки № 15 та з врахуванням стікання дощових опадів сприяє її зволоженості та погіршує умови господарювання на цій земельній ділянці. Наявність віконних прорізів в будинках, що виходять в бік суміжної ділянки №15, порушує приватний характер життєдіяльності мешканців будинку № 15 (т.1 а.с. 205-211).

Експерт ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що допущені відповідачкою порушення будівельних норм можуть бути усунуті шляхом корегування проекту даху, влаштуванням відповідних інженерно-технічних заходів.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: