Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що 01 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та банком було укладено кредитний договір № Д002/СК-159.06.1, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 70 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим строком повернення 31 жовтня 2016 року. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено договором іпотеки, укладеним між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_5, предметом якого виступає будівля експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську, загальною площею 1 275,60 кв. м, що належить іпотекодавцям у рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Спадщину у вигляді частки на будівлю експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську прийняла ОСОБА_4

Посилаючись на те, внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 20 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 72 586,75 доларів США та 4 545 686 грн 26 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 55 293,61 доларів США, заборгованість за процентами - 17 293,14 доларів США, пеня - 4 472 205 грн 84 коп., нарахування сум за ст. 625 ЦК України - 73 480 грн 42 коп., банк просив стягнути солідарно вказану суму боргу із ОСОБА_3 та ОСОБА_4; у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з публічних торгів за ціною, визначеною на момент вчинення виконавчих дій.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 586,75 доларів США та 4 545 686 грн 26 коп.

У рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 72 586,75 доларів США та 4 545 686 грн 26 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську, загальною площею 1 275,60 кв. м, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчого провадження.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Родовід Банк», що складається із боргу за тілом кредиту у розмірі 22 732,06 доларів США, процентів у розмірі 24 927,50 доларів США, 3 % річних у розмірі 3 435,72 доларів США, пені в розмірі 1 472 242 грн 90 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську, загальною площею 1 275,60 кв. м, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою у договорі іпотеки, у розмірі 119 405,94 доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте рішення апеляційного суду не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом установлено, що 01 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним банком «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», був укладений кредитний договір № Д002/СК-159.06.1, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 70 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим строком повернення 31 жовтня 2016 року.

Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено договором іпотеки, укладеним між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_5, предметом якого виступає будівля експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську, загальною площею 1 275,60 кв. м, що належить іпотекодавцям у рівних частках.

Відповідно до положень п. 5.1 договору іпотеки за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення, разом із сумою кредиту, процентів, неустойки та суми збитків, які виникли та відшкодовуються у зв'язку із прострочкою виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, необхідними витратами на реалізацію предмет іпотеки, витратами на страхування предмета іпотеки (якщо такі витрати були здійснені іпотекодержателем у випадку, коли іпотекодавці не застрахували предмет іпотеки протягом 30 (тридцяти) днів з моменту набуття чинності цим договором), та інші витрати, обумовлені виконанням умов цього договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Спадщину у вигляді частки на будівлю експериментальної дільниці по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську прийняла ОСОБА_4

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 12 травня 2006 року, яка була чинною на момент прийняття спадщини) у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 12 травня 2006 року, яка була чинною на момент прийняття спадщини) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 12 травня 2006 року, яка була чинною на момент прийняття спадщини) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053. Відповідно до зазначеного переліку м. Слов'янськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Дію вказаного розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, визнано нечинним розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р до зазначених населених пунктів належить м. Слов'янськ.

Наведені обставини у справі свідчить про те, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст. ст. 2, 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; розмір платежів, які підлягають стягненню з вартості предмета іпотеки, мають перевірятися з урахуванням дії наведених норм, а тому з цих підстав рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд згідно з ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

О.М.Ситнік

О.В.Ступак