АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/1210/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/424/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Хома М. В.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

та сторін - позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2; представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до районного комунального підприємства "ОСОБА_5 туристичне бюро" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок падіння дерева,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Заліщицького районного суду від 22 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до районного комунального підприємства "ОСОБА_5 туристичне бюро" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок падіння дерева відмовлено повністю за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування вимог зазначає, що судом першої інстанції дана неналежна оцінка доказам у справі, що привело до невірного вирішення спору.

У судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновків, що заявлені вимоги не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому з огляду на їх необґрунтованість та недоведеність, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлено, що 09.08.2015 року в урочищі "Червоногород" Заліщицького району на автомобіль ОСОБА_6, державний номерний знак CE2209BE належний ОСОБА_7 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CXX 2209BE2, впало дерево внаслідок чого трансплртний засіб отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку №80-08-15 експертного авто-товарознавчого дослідження від 14.08.2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_6, державний номерний знак CE2209BE становить 151088,00 гривень.

Посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_5 районне комунальне підприємство ОСОБА_5 туристичне бюро неналежно виконувало договірні зобовязання з надання туристичних послуг, а саме: не створило безпечні умови в місці відпочинку, що привело до пошкодження автомобіля впавшим деревом колегія суддів не бере до уваги як безпідставні .

Судом встановлено, що позивач 09.08.2015 року на автомобіль ОСОБА_6 приїхав самостійно на відпочинок в урочище "Червоногород" Заліщицького району і за вїзд в урочище сплатив 30 грн.

Рішенням ОСОБА_5 районної ради №106 від 06.05.2011 року РКП вирішено Заліщицькому районному комунальному підприємству "ОСОБА_5 туристичне бюро" забезпечувати прибирання берегів річок, встановлювати контейнери для збирання побутових відходів, влаштовувати громадські вбиральні, місця для паркування та збір коштів за вїзд у зону відпочинку автомототранспортом з метою впорядкування місць масового відпочинку населення на берегах рік Дністер, Серет, Джурин, Касперівського водосховища, в урочищі "Червоногород".

Рішенням сесії ОСОБА_5 районної ради №446 від 31.01.2014 року встановлено розміри плати за надання послуг із заїзду автомототранспорту в зону відпочинку урочище "Червоногород" у відповідності до виду транспорту, зокрема з легкового автомобіля призначеного для індивідуального перевезення пасажирів, що має від 6-ти до 8-ми місць включаючи місце водія - 30,00 гривень

Згідно довідки №116 виданої РКП "ОСОБА_5 туристичне бюро" 22.12.2015 року, дане підприємство не є власником, орендарем, балансоутримувачем земель, чи лісокористувачем в урочищі "Червоногород".

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що в його обовязки не входить догляд за лісовими насадженнями, оскільки він не є балансоутримувачем або орендарем спірної тереторії, а тому його вини в заподіянні шкоди не має. Відповідач зазначив, що облаштованих паркувальних зон в урочищі не має оскільки, земля під паркування не виділялась, а зібрані кошти за вїзд автотранспорту використовуються на оплату прибирання території а не за надання туристичних послуг. Апелянт не заперечив ту обставину, що на власний розсуд припаркував автомобіль під деревами..

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем не зазначено доказів, які би прямо вказували на вину відповідача в спричиненні шкоди транспортному засобу ОСОБА_1 падінням дерева.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про надання туристичних послуг та не доведено порушення прав позивача відповідачем в заподіянні шкоди, а тому не має правових підстав для задоволення позову.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Оскільки зазначені позивачем обставини завдання матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволені позову про стягнення збитків та моральної шкоди, яка обґрунтована позивачем заподіянням матеріальної шкоди.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок падіння дерева, балансоутримувачем якого є відповідач, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду надано не було.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги фактично повторюють вимоги заявника, які були досліджені в суді першої інстанції, з яких було зроблено висновки суду, з якими погодилась колегія суддів, а тому вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ч.1, п.1 ст.307, ст.ст.308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду від 22 січня 2016 року залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ннею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8