АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2019/16 Головуючий 1 інстанції
Справа № 635/8395/15ц ОСОБА_1
Категорія : договірні Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі її представника ОСОБА_4, на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа у справі : приватний нотаріус Харківського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

04 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними договори купівлі-продажу , а саме : житлового будинку з надвірними будівлями № 25 по вул. Південній в селищі Комуніст , Харківського району ,Харківської області та земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за вказаною адресою, укладені між нею та ОСОБА_3 12 серпня 2015 року та посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9. Застосувати як правовий наслідок недійсності правочинів ст. 216 ЦК України та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у справі ( а.с.2-7).

04 листопада 2015 року позивач також звернулась до суду з заявою про забезпечення зазначеного позову, шляхом накладання арешту на вказане нерухоме майно,заборонивши його відчуження, передачу в заставу, обмін зазначеного майна та реєстрацію в ньому третіх осіб та інші дії зі спірним майном до вирішення судом по суті справи.

Доводи заяви обгрунтовувала тим, що неприйняття судом таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим рішення суду щодо повернення їй зазначеного нерухомого майна, оскільки , відповідачі на її думку, обманним шляхом отримали від неї вказане майно, уникають з нею зустрічі, та можуть можливості його позбавитись та ухилитись від виконання рішення суду у цій справі( а.с.8-9).

Ухвалою судді від 04 листопада 2015 року було відкрито провадження у вказаній справі ( а.с40).

Ухвалою суду від 04 листопада 2015 року вказана заява позивача була задоволена частково. Суд забезпечив вказані позовні вимоги шляхом заборони відчуження, передачі в заставу, обмін зазначеного вище нерухомого майна ( а.с.42-43).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу як незаконну . Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не врахував відсутність будь-яких доказів того, що оспорювані позивачем договори вчинені нею в стані алкогольного сп»яніння, та позивач не в повній мірі усвідомлювала значення таких дій , а також того ,що вона мала намір укласти договори позики , а не купівлі-продажу.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обгрунтованість зазначеної ухвали суду, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржувану представником відповідача ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково вказану заяву позивача та забезпечуючи її позов, шляхом заборони відчуження , передачі в заставу, обміну зазначеного вище нерухомого майна , суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 152 ЦПК України , виходив з того, що спірне нерухоме майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 та на думку позивача було отримано новим власником обманним шляхом, у зв»язку з чим невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Як свідчить позовна заява позивача , її вимоги стосуються як визнання зазначених вище договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, так і застосування правових наслідків їх недійсності у відповідності до ст. 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання прийнятого рішення.

В ч.3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В розясненнях, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

З огляду на наведене суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку,що невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення ухвали суду першої інстанції від 02 грудня 2014 року без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319, 218 , 324 ЦПК України, судова

колегія ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі її представника ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

ОСОБА_2