Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2181/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А. Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

06.10.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Франко В.А., Чорнобривець О.С.

за участі секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, де заінтересованою особою є ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року і

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця, зобов'язання державного виконавця усунути порушення, скасування постанов державного виконавця від 19.10.2015 року та від 18.02.2016 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність ухвали суду вимогам закону просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати дії старшого державного виконавця неправомірними.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши обґрунтованість доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією, або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст.387 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Олександрійського МРУЮ знаходиться дублікат виконавчого листа, виданий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 24 вересня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.07.2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 04.03.2017 року (а.с.5).

12.10.2015 року до відділу ДВС із заявою звернулась ОСОБА_3, яка просила здійснити перерахунок аліментів у зв'язку з тим, що вона отримує аліменти у меншому розмірі ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину.

19.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про направлення копії постанови до виконання в ФОП ОСОБА_7 для відрахування із заробітної плати та запропоновано головному бухгалтеру з усіх видів заробітку (доходу), після відрахування податків проводити утримання з 01.10.2015 року по 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та по ? частині до погашення боргу в сумі 47 772, 20 грн.(а.с.8)

18.02.2016 року державним виконавцем у зв'язку з несплатою ОСОБА_2 аліментних платежів у повному обсязі винесено постанову про накладення арешту на 1/2житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 (а.с.9)

Згідно зі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення суду є арешт майна боржника (п.1 ч.1. ст. 32 Закону).

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч.2 ст.57 Закону).

У п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст.74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою КМУ від 26.02.1993 року №146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 7, 8 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу)

розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження .

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа-підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа-підприємець, які проводили

відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі, якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.1,2,3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 лютого 2016 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Олександрійського Кіровоградського МУЮ Бевз Л.В., на виконання дубліката виконавчого листа №6/398/247/14 від 24 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання синів, винесено постанову № ВП 48884955 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на ? житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 47 772,20 грн.(а.с.9)

Отже, на час прийняття постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, тобто станом на 18.02.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за аліментами, обрахована відповідно до законодавства, що регулює дані правовідносини, складала 47772,20 грн. Зазначеного ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не спростував.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, при цьому права і свободи заявника не було порушено, державний виконавець діяв в межах вимог закону, зокрема ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», доводи скаржника про те, що державний виконавець самостійно змінив резолютивну частину рішення є безпідставними, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні його скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,312,314,315,319 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: О.І.Чельник

Судді: В.А.Франко

О.С.Чорнобривець