ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 02 грудня 2014 року уклав з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») договір банківського рахунку № НОМЕР_1.

Зазначав, що 02 грудня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» прийняв платіжне доручення № НОМЕР_2 про переказ коштів з поточного рахунку

ОСОБА_3, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», на поточний рахунок ОСОБА_3, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), в сумі 3 000 грн. Однак кошти на рахунок ПАТ «Ощадбанк» не поступили, у зв'язку із чим, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення у сумі 267 грн, 3 % річних у розмірі 21 грн 94 коп., пеню в розмірі 3 % річних на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 8 010 грн, індекс інфляції в розмірі 333 грн 29 коп., упущену вигоду в розмірі 120 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 3 % річних в розмірі 21,94 грн , індекс інфляції в розмірі 333,29 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зазначене рішення оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишено без руху, оскільки останнім не надано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року зазначену апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто ОСОБА_3, у зв'язку із невиконанням вимог ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 грудня

2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року неподаною та повертаючи її на підставі ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: не сплатив судовий збір та не надав доказів його оплати.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали апеляційного суду

м. Києва від 25 грудня 2015 року про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_3 отримав 02 січня 2016 року.

04 січня 2016 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи зазначене, висновок суду апеляційної інстанції, що на час подання апеляційної скарги споживачі були виключені із кола осіб, які звільнені від сплати судового збору на підставі внесених змін до Закону України «Про судовий збір» від 22 травня 2015 року, є помилковими, оскільки такі зміни у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не вносились.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції постановлено оскаржувану ухвалу із порушенням норм ст. ст. 121, 297 ЦПК України, при цьому, враховуючи, що зазначена ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович