Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/726/16-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 27 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 04.12.2015 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.10.2008 року в сумі 4056 грн. 40 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 23093 грн. 94 коп., комісії в сумі 3200 грн., штрафу в розмірі 1517 грн. 52 коп., всього 31867 грн. 86 коп. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн., а всього 33567 грн. 86 грн. за строк стягнення - сім років дев'ять днів (з 22.10.2008 року по 31.10.2015 року).

Зазначив, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, на підставі якого Банк звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання, у зв'язку з чим 15.01.2016 року відкрито виконавче провадження №49786720, а 18.01.2016 року накладено арешт на його майно. Проте, нотаріусом не прийнято до уваги те, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2011 року з нього вже стягнуто заборгованість за кредитним договором. Дане рішення він добровільно виконав 29.02.2012 року. У подальшому, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07.04.2015 року Банку було відмовлено у повторному стягненні боргу за тим самим кредитним договором, у зв'язку із виконанням попереднього рішення суду. Незважаючи на це, Банк незаконно звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, а нотаріус здійснив такі дії, не врахувавши відсутність боргу та визначивши заборгованість за сім років.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2016 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.12.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі №7144, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.10.2008 року у розмірі: заборгованість за кредитом - 4056 грн. 40 коп., заборгованість по відсоткам 23093 грн. 94 коп., комісія - 3200 грн., штраф - 1517 грн. 52 коп., а всього 31 867,86 грн., а також витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн., а всього на суму 33567 грн. 86 коп., строк стягнення - сім років дев'ять днів, а саме з 22.10.2008 року по 31.10.2015 року, виконання якого здійснюється Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ. Вирішено питання про відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що судом не прийнято до уваги, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, а відтак Банк мав право нараховувати кошти за невиконання грошового зобов'язання, що зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-1206цс15. Оскільки рішення суду ОСОБА_1 виконано лише 29.02.2012 року, Банк мав право нарахувати заборгованість по процентам і неустойці, а також штраф за період існування невиконаного зобов'язання. Суд, у такому разі, повинен був ухвалити рішення про скасування виконавчого напису і стягнути з боржника на користь кредитора дійсну суму боргу. Крім того, Банк посилається на відсутність у рішенні правової визначеності щодо підстави відмови у позові.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягаю задоволенню з наступних підстав.

Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку. Так, для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до вимог п.п. 3.1. - 3.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затв. наказом Мінюста України №296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

З роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року (з наступними змінами) вбачається, що правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник.

Встановлено, що 22.10.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 37). Строк позовної давності за даним договором Банком не збільшувався.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов вказаного договору, 29.08.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом (а.с. 9, 97-99), в якому просило стягнути з боржника заборгованість у розмірі 11023 грн. 33 коп., яка виникла станом на 30.06.2011 року та складалася із:

- заборгованості по кредиту в сумі 3996 грн. 40 коп.;

- заборгованості по процентам в сумі 4650 грн. 82 коп.;

- заборгованості по комісії в сумі 1375 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 501 грн. 11. коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2011 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3996 грн. 40 коп. заборгованості по кредиту, 3097 грн. 21 коп. заборгованості по відсоткам, а також 70 грн. 93 коп. державного мита і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 8). У задоволенні решти вимог відмовлено, судом застосовано положення ч. 3 ст. 267 ЦПК України. Дане рішення є чинним.

29.02.2012 року ОСОБА_1 виконав вищевказане рішення суду, що підтверджується квитанцією та постановою Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 13.03.2012 року про закінчення виконавчого провадження (а.с. 11-13 ).

03.02.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2008 року в сумі 8193 грн. 41 коп. (а.с. 100-106, 107-111). При цьому, Банком нараховано борг станом на 30.11.2014 року в сумі 14420 грн. 67 коп. (в тому числі і заборгованість, у задоволенні якої рішенням суду вже було відмовлено за спливом строку позовної давності), від якої відраховано 7093 грн. 61 коп., стягнуті рішенням суду від 25.11.2011 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07.04.2015 року у задоволенні вищевказаних вимог Банку відмовлено (а.с. 14). Дане рішення є чинним.

04.12.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7144, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.10.2008 року у розмірі:

- 4056 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом;

- 23093 грн. 94 грн. - заборгованість по відсоткам;

- 3200 грн. - комісія;

- 1517 грн. 52 коп. - штраф;

всього 31 867 грн. 86 коп.,

- а також витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн.,

а всього (з урахуванням витрат) 33567 грн. 86 коп. Строк, за який проводиться стягнення - сім років дев'ять днів, а саме з 22.10.2008 року по 31.10.2015 року (а.с. 6, 37-41). Даний виконавчий напис пред'явлений Банком до виконання (а.с. 7, 15, 16).

Отже, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення суми боргу за сім років, тобто поза межами трирічного строку, чим порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1., 3.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, на час вчинення виконавчого напису Банк міг ставити питання про стягнення з ОСОБА_1 відсотків, комісії, неустойки тільки за період з 30.06.2011 року до 29.02.2012 року (з часу первісного нарахування заборгованості до її сплати). Проте, рішенням Корольовського районного суду від 07.04.2015 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 30.11.2014 року, в тому числі і за період з 30.06.2011 року до 29.02.2012 року. За таких обставин, суд позбавлений можливості стягнути з боржника на користь кредитора дійсну суму боргу (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позову. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді