У х в а л а

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Мартинюка В.І., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору страхування, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило визнати недійсним поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0574633, складений 07 травня 2014 року.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 23 грудня 2014 року ним було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) від ОСОБА_4, який повідомив про те, що 22 грудня 2014 року о 18 год. 30 хв. у м. Миколаєві на перехресті проспекту Леніна та вулиці Спортивної сталася ДТП за участю автомобіля марки «Рута», д.н.з. НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який пред'явив наявний у нього бланк поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0574633, укладеного з ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Позивач зазначав, що бланк вищевказаного поліса вважається у ТДВ СК «Альфа-Гарант» втраченим, оскільки 06 серпня 2014 року було здійснено публікацію оголошення про втрату бланка поліса № АІ/0574633 в газеті «Урядовий кур'єр» (випуск № 141) та подано відповідну інформацію про його втрату до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а також вказував, що цей поліс підписаний від їхнього імені неуповноваженою на те особою.

Позивач також зазначав, що в силу ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст. 983 ЦК України договір страхування є укладеним, але спірний поліс не набрав чинності у зв'язку із несплатою страхового платежу.

З викладених обставин ТДВ СК «Альфа-Гарант» просило задовольнити позовні вимоги, посилаючись на положення ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» відхилено, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 998 ЦК України, для визнання недійсним поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № АІ/0574633, оскільки сторонами в договорі страхування узгоджені усі істотні умови та містяться всі необхідні реквізити, строк його дії почався з 00 год. 00 хв. 08 травня 2014 року до 06 травня 2015 року, а страховий платіж у розмірі 157 грн 95 коп. сплачено 07 травня 2014 року.

Апеляційний суд, не погоджуючись з таким висновком місцевого суду, виходив із відсутності доказів отримання позивачем страхового внеску від відповідача, у зв'язку із чим дійшов висновку, що договір страхування не набрав чинності, тобто є неукладеним, що у свою чергу виключає можливість визнання цього договору недійсним, проте, врахувавши положення ч. 2 ст. 308 ЦПК України та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 травня 2014 року ОСОБА_3 видано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0574633, відповідно до якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2.

23 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке є страховиком згідно з указаним полісом, з повідомленням про ДТП, яка сталася 22 грудня 2014 року у м. Миколаєві на перехресті проспекту Леніна та вулиці Спортивної за участі автомобіля марки «Рута», д.н.з. НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору страхування недійсним, позивач посилався на те, що спірний договір не відповідає його внутрішній волі, був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, та страхувальником не було внесено страховий платіж, у зв'язку із чим вважав, що наявні підстави для визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0574633.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору, дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 998 ЦК України.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про неукладеність договору з наведених вище підстав, проте у зв'язку із неможливістю зміни або уточнення позовних вимог в суді апеляційної інстанції та, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо підстав визнання договору страхування укладеним, залишив рішення місцевого суду без змін, посилаючись на положення ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

При цьому апеляційний суд не звернув увагу на те, що згідно зі ст. ст. 626, 638 ЦК України сторони досягли усіх умов договору страхування, правочин направлений на реальне настання правових висновків.

Той факт, що згідно зі ст. 983 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, не свідчить про неукладеність договору, оскільки після досягнення усіх умов він є укладеним, а лише свідчить про те, що він не набрав чинності, наслідком чого є його виконання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; змінити рішення; постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

При цьому, за вимогами ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд на вказані вище вимоги процесуального закону уваги не звернув, та, виходячи із невідповідності рішення суду першої інстанції вимогам матеріального закону, у порушення вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України залишив його без змін; при цьому, ухваливши по суті нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав, помилково оформив вирішення спору у вигляді ухвали, що не відповідає вимогам ст. 309 ЦПК України.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк