Єдиний унікальний номер 243/8339/16-ц
Провадження номер 2/243/4105/2016
І м е н е м У к р а ї н и
«30» листопада 2016 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Чемодурової Н.О.,
при секретарі Жмарьові П.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Словянська Донецької області цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
10 жовтня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 509И/08-8 від 24 вересня 2008 року, банк надав позичальнику кредит, на загальну суму 28 200,00 доларів США, що складало еквівалент 136 913,82 грн. Кредит надавався строком до 24 вересня 2018 року зі сплатою 17 відсотків річних за користування кредитними коштами. У порушення умов кредитного договору у встановлений строк ОСОБА_3 не проводилися чергові платежі, або проводилися частково, у звязку з чим нею порушуються умови укладеного договору, пункт 3.3.3. якого зобовязує її щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами п.2.5.1. цього договору.
Станом на 20 вересня 2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 509И/08-8 від 24 вересня 2008 року, відповідно до розрахунку становить 1 562 996 (один мільйон пятсот шістсот дві тисячі девятсот шість) грн. 13 коп., з яких:
-заборгованість за кредитом 28 015,70 доларів США;
-заборгованість за відсотками 30 924,04 доларів США;
-по комісії за РО 00,00 грн.;
-штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 44 293,08 грн.
26 жовтня 2011 року Словянським міськрайонним судом ухвалено рішення по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 509И/08-8 від 24 вересня 2008 року у розмірі 311 259,16 грн., яка складається з наступного:
- заборгованість по кредиту 28 015,70 доларів США;
- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 9 778,23 доларів США;
- по комісії за РО 00,00 грн.;
- штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 9 996,19 грн.
Таким чином, різниця не сплаченої суми заборгованості складає 579 161,97 грн., яка складається з наступного:
-заборгованість по кредиту 00,00 доларів США;
-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 21 145,81 доларів США, що становить 544 865,08 грн. (курс НБУ 25,767047 за один долар США станом на 20 вересня 2016 року);
-по комісії за РО 00,00 грн.;
-штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 34 296,89 грн.
Згідно постанови правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на два роки до 19 березня 2018 року.
Просила стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором №509И/08-8 від 24 вересня 2008 року у розмірі 579 161,97 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 5 791,61 грн.
У судове засідання позивач ОСОБА_2, яка діє відповідно до ч.4 ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує .
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, через розміщене оголошення. у друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий ОСОБА_3» №223 (5843) від 26 листопада 2016 року) (а.с. 52).
Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем ОСОБА_3 24 вересня 2008 року було укладено договір № 509И/08-8, згідно якого банк надав позичальнику кредит, на загальну суму 28 200 доларів США з встановленням кредитної ставки за користування кредитом в розмірі 17 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 24 вересня 2018 року (а.с.11-18).
Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув, а відповідач в порушення умов договору зобовязання не виконав належним чином, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту.
Згідно розрахунку прострочена заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 20 вересня 2016 року становить 579 161 грн. 97 коп. яка складається з:
- заборгованість по кредиту 00,00 доларів США;
-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 21 145,81 доларів США, що становить 544 865,08 грн. (курс НБУ 25,767047 за один долар США станом на 20 вересня 2016 року);
-по комісії за РО 00,00 грн.;
-штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 34 296,89 грн. (а.с.9-10).
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Позивач має право на отримання кредиту та відсотків в валюті кредиту. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України №6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, прийнятій в порядку ст.ст.355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, які вирішують спір, що регулюється цими ж нормами матеріального права.
Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
В такому разі вимоги банку щодо повернення суми кредиту, наданого в доларах США, та нарахованих процентів саме в цій валюті є обґрунтованими.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи, що відповідачі у судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості й ними взагалі не надано жодних заперечень проти вимог позивача, або доказів, що спростовують його доводи, суд, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.
Відповідно до ч.2 ст.82 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до ст.207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.
Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 5 791,61 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд -
Позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Чемодурова