Ухвала

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у внесенні змін до договору від 30 серпня 2007 року № 216-043 про користування електричною енергією та застосування п. 1.3 тарифу постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 лютого 2015 року № 220 (далі - Постанова) неправомірними та такими, що порушують його права як споживача; зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» (далі - ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання») внести зміни до існуючого договору про користування електричною енергією від 30 серпня 2007 року № 216-043 стосовно включення у п. п. 2.8, 5.1 договору установок електроопалення та застосування тарифу п. 1.3 Постанови або укласти новий договір, згідно вимог діючого законодавства; зобов'язати відповідача зробити перерахунок за послуги електропостачання за жовтень-листопад 2015 року з урахуванням п. 1.3 Постанови; стягнути з відповідача на його користь 1 378 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_4 посилався на те, що 30 серпня 2007 року між ним та ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» було укладено договір № 216-043 про користування електричною енергією побутовими споживачами. 1 квітня 2009 року, 20 січня 2015 року, 2 вересня 2015 року він як сторона договору, вносив пропозиції про доповнення п. п. 2.8, 5.1 договору, які відповідачем ігнорувалися. Також ним були надані всі документи для переоформлення договору згідно вимог ПКЕЕН і Типового договору.

Після відмови у внесенні змін до договору, він вимушений був звернутися до НКРЕКП з заявами, на які отримав відповіді, які також були надіслані і на адресу відповідача, однак чому останній відмовляється внести зміни до договору йому не зрозуміло, при тому, що п. 41 ПКЕЕН та п. п. 3.1.3, 6.1.4 договору передбачено його право на вибір тарифу. Також відповідач ігнорує процедуру розгляду актів-претензій від 12 та 14 грудня 2015 року, безпідставно вважає його боржником з жовтня 2015 року за послуги енергопостачання, ігноруючи ліміт 3600 квт п. 1.3 тарифу Постанови, чим порушує його право як споживача, оскільки він не має заборгованості перед відповідачем за використану електроенергію; його право на внесення змін до договору протиправно зупинено відповідачем, тому різниця нарахувань за спожиту електроенергію за жовтень-листопад 2015 року належить перерахунку.

Указані вище дії відповідача вплинули на стан його здоров'я, а тому позивач просив, крім іншого, про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 18 травня 2016 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» здійснити підготовку проекту договору про користування електричною енергією побутовим споживачем згідно з Типовим договором про користування електричною енергією, відповідно до вимог діючого законодавства з ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а саме: положення ст. ст. 208, 509, 630, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 631, 651, 652 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки строк дії договору від 30 липня 2008 року закінчився 30 серпня 2011 року, то вимоги щодо зміни договору, а також перерахунок заборгованості за жовтень-листопад 2015 року є необґрунтованими. Також є недоведеними і вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, а тому і в цій частині позову відмовлено.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук О.О. Дьоміна
Ю.Г. Іваненко

Колегія суддів: