Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 428/1147/16-ц
Провадження № 22ц/782/425/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Фарятьєва С.О.

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі Сєвєродонецької міської ради Луганської області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання недійсною з моменту укладання додаткової угоди від 5 липня 2011 року до договору оренди землі № 05 від 19 серпня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача - Сєвєродонецької міської ради Луганської області, обґрунтовуючи його тим, що 19.08.2009 року між ними було укладено договір оренди землі № 05, згідно якого відповідач (орендодавець) надав йому (орендарю), а він прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1.

В подальшому до вказаного договору оренди землі між ними було укладено додаткову угоду б/н від 05.07.2011 року.

Відповідно до умов додаткової угоди на виконання рішення сесії Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова дача, села Воєводівка», керуючись рішенням сесії міської ради № 516 від 28.04.2011 року «Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради», було змінено п.5 розділу «Об'єкт оренди», згідно якого нормативна грошова оцінка належної йому земельної ділянки була збільшена.

Також були змінені п. п. 9,11, 13 розділу «Орендна плата», якими встановлено, що орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірах та у строки, які зазначені в додатковій угоді.

Згідно із п. 289.1 ст.289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку за земельні ділянки та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Отже, нормативна грошова оцінка земель, прямо впливає на розмір плати за землю, оскільки є одним з елементів для її розрахунку.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 01.04.2014 року було залишено в силі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 року у адміністративній справі за позовом ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД» до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 року.

Вважаючи, що укладанням додаткової угоди б/н від 05.07.2011 року до договору оренди землі від 19.08.2009 року між ними, відповідач порушив його законні права, позивач просив суд визнати вказану додаткову угоду недійсною з моменту її укладання та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково.

Суд визнав додаткову угоду б/н від 05.07.2011 року до договору оренди землі № 05 від 19.08.2009 року, укладену між ОСОБА_2 та Сєвєродонецькою міською радою 05.07.2011 року, зареєстровану управлінням Держкомзему у місті Сєвєродонецьку Луганської області 05.07.2011 року за №00139, недійсною з 01.04.2014 року.

Стягнув з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив за необгрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вважає, що суд порушив норми матеріального права та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить її залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки вважає цю скаргу безпідставною та необґрунтованою.

Про місце та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, але до судового засідання не з'явився.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

У відповідності із вимогами ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

Судом встановлено, що 19.08.2009 року між Сєвєродонецькою міською радою (оренододавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди землі № 05, копія якого знаходиться в матеріалах справи, згідно якого міська рада - орендодавець, на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за № 3348 від 22.07.2009 року надала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під існуючий окремий вхід до нежилого приміщення), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0141га терміном на 25 років. Нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становила 43 588,74грн., а орендна плата повинна вноситься щомісячно у встановленому умовами договору розмірі (а.с.6-7).

05 липня 2011 року до вказаного договору оренди землі №05 від 19 серпня 2009 року, між сторонами було укладено додаткову угоду б/н., яку було зареєстровано Управлінням Держкомзему у м. Сєвєродонецьку 05.07.2011р. за №00139 та внесені зміни у нормативну грошову оцінку землі, яка склала 103 072,41грн., та збільшилась оренда плата за землю.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що укладена між сторонами додаткова угода б/н від 05.07.2011 року до договору оренди землі № 05 від 19.08.2009 року підлягає визнанню недійсною.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п. «в», ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для укладення вищевказаної додаткової угоди між сторонами по справі було рішення дванадцятої (чергової) шостого скликання сесії Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів м. Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова дача, села Воєводівка» від 29.03.2011 року №431, (керуючись рішенням сесії міської ради № 516 від 28.04.2011 року «Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради»). Ця угода є невід'ємною частиною договору і діє з 01.07.2011 року, про що зазначено у тексті угоди (а. а. с. 5, 8, 27).

На час вчинення між сторонами 05.07.2011 року додаткової угоди до договору оренди землі від 19.08.2009 року рішення сесії Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011 року №431 №431 було чинним, а тому угода відповідала вимогам законодавства.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2012 року по адміністративній справі за позовом ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД» до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 вересня 2012 року про скасування рішення Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради» від 28.04.2011року № 516 залишено без змін (а.с.22-24).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сєвєродонецької міської ради на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 вересня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2012 року відмовлено (а.с.26).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 квітня 2014 року постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 серпня 2012 року про скасування рішення сесії Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів м. Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова дача, села Воєводівка» від 29 березня 2011року № 431 залишено в силі (а.с.9-11).

В силу ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

За приписами 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, виходячи із вищезазначеного, вказана додаткова угода до договору оренди землі не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані що з її недійсністю.

За таких обставин суд першої інстанції, на думку судової колегії, дійшов правильного висновку про суд першої інстанції дійшов висновку про те, що додаткова угода б/н від 05.07.2011 року до договору оренди землі № 05 від 19.08.2009 року, укладена між ОСОБА_2 та Сєвєродонецькою міською радою, підлягає визнанню недійсною з моменту набрання законної сили рішення суду, а саме з 01.04.2014 року, а не з моменту її укладання.

З вказаними висновками суду першої інстанції вважає за необхідне погодитись і судова колегія апеляційного суду, оскільки зроблені вони на підставі встановлених ним у судовому засіданнні обставинах справи, всебічно, повно та об'єктивно досліджених доказах, наданих сторонами, та на підставі правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначена справа підлягає розгляду не в порядку цивільного судочинства, а в порядку господарського судочинства, уваги не заслуговують, оскільки як вбачається з матеріалів справи 18.12.2014 року була проведена реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 А відповідно до абз. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Не бере судова колегія до уваги і посилання апелянта про надання позивачу в користування земельної ділянки як землі комерційного використання, оскільки поняття такої категорія земель відсутнє як у Земельному Кодексі України так і у Класифікіторі видів цільового призначення земель, затвердженого наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548.

Твердження апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом було перевірено судом першої інстанції і свого підтвердження не знайшло.

Інші доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, містять у собі суб'єктивне тлумачення обставин справи та вимог закону, є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому апеляційним судом враховується те, що згідно ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду тільки тоді, коли це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого по даній справі не сталося.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської ради Луганської області відхилити, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: