Справа № 2-3214/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Солом′янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, просив стягнути з відповідача на його користь 268 800 грн. Просив також стягнути з відповідача судовий збір.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач 07 березня 2013 року взяв у нього в борг за договором позики 10 000 доларів США строком до 07 квітня 2013 року включно, кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду та просить стягнути борг у гривнях станом на день звернення з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, з якої видно, що він визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між сторонами було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США на строк до 07 квітня 2013 року включно (а.с. а.с. 7-8).

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується даними розписки (а.с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 268 800 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США на час звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 688,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 61, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 192, 526, 533, 628, 1046-1049 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 268 800 (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн