Справа № 144/1242/15-ц
Провадження № 2/144/27/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,.

секретаря судового засідання Кошмелюк А.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом приватного підприємства «ЗІС» до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог фермерське господарство «Ташлик+» та Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції, про визнання договорів оренди землі недійсними,

встановив:

У вересні 2015 року до суду звернулось ПП ЗІС з позовом до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог фермерське господарство «Ташлик+», Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 квітня 2015 року між ФГ «Ташлик+» та ОСОБА_4 та зареєстрованого 06 травня 2015 року в Реєстраційній службі Теплицького районного управління юстиції. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2014 року і спадщину після якого прийняла відповідач ОСОБА_4, 25 червня 2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, який зареєстрований 01 липня 2010 року в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центр ДЗК за №76. 03 вересня 2015 року ПП «ЗІС», бажаючи зареєструвати право оренди за договором від 25 червня 2010 року, отримало рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було зясовано, що відповідач в період чинного договору оренди землі з ПП «ЗІС» 19 квітня 2015 року уклала договір оренди тієї ж земельної ділянки з ФГ Ташлик+ і вказаний договір був зареєстрований 06 травня 2015 року з індексним номером 21123405 Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції. Вважає, що вказаний договір оренди має бути визнаний недійсним, оскільки він суперечить ЦК України, Земельному кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

Також, у вересні 2015 року ПП ЗІС звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог фермерське господарство «Ташлик+», Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 квітня 2015 року між ФГ «Ташлик+» та ОСОБА_4 та зареєстрованого 08 травня 2015 року в Реєстраційній службі Теплицького районного управління юстиції. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2014 року і спадщину після якого прийняла відповідач ОСОБА_4, 25 червня 2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, який зареєстрований 01 липня 2010 року в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центр ДЗК за №75. 03 вересня 2015 року ПП «ЗІС», бажаючи зареєструвати право оренди за договором від 25 червня 2010 року, отримало рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було зясовано, що відповідач в період чинного договору оренди землі з ПП «ЗІС» 19 квітня 2015 року уклала договір оренди тієї ж земельної ділянки з ФГ Ташлик+ і вказаний договір був зареєстрований 08 травня 2015 року з індексним номером 21191702 Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції. Вважає, що вказаний договір оренди має бути визнаний недійсним, оскільки він суперечить ЦК України, Земельному кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою Теплицького районного суду від 22 жовтня 2015 року вказані позови ПП «ЗІС» до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів оренди були обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача ПП «ЗІС» ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 01 вересня 2015 року, підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Пояснив, що відповідач ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка отримувала орендну плату в 2014 році, тому їй добре було відомо про існування договорів оренди між ПП «ЗІС» та ОСОБА_5. Працівник ПП «ЗІС» ОСОБА_6 їй повідомила про необхідність оформлення документів після смерті чоловіка, на що відповідач сказала, що після отримання документів на спадщину оформить з ПП «ЗІС» відповідні документи. Однак, знаючи про існування договорів оренди з ПП «ЗІС», відповідач уклала два договори оренди з ФГ «Ташлик+» в квітні 2015 року. На сьогоднішній день земельні ділянки ОСОБА_4 використовує ПП «ЗІС».

Представник позивача директор ПП «ЗІС» ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що після смерті чоловіка відповідач ОСОБА_4 отримувала орендну плату за договорами, які були укладені з ОСОБА_5. При цьому їй було розяснено, що після переоформлення спадщини необхідно укласти з ПП «ЗІС» додаткову угоду. В березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з листами, в яких містилась вимога повернути їй земельні ділянки, які вона мала намір обробляти самостійно. На ці вимоги їй було дано відповідь, що відповідно п.38 договорів оренди перехід права власності до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилась. Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року було визнано потрібним, щоб відповідач ОСОБА_4 дала особисті пояснення у справі, про що відповідач була належним чином повідомлена, однак, в судове засідання не зявилась.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності

- 2 -

від 29 вересня 2015 року, в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що ОСОБА_4 не було відомо про договори оренди між ОСОБА_8 та ПП «ЗІС», оскільки вона їх не укладала. Орендної плати від ПП «ЗІС» вона не отримувала. Бажаючи укласти договори оренди з ФГ «Ташлик+», відповідач звернулась до відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі, де отримала довідки, що на земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_5, відсутні будь-які обтяження.

Представник третьої особи на стороні відповідача фермерського господарства «Ташлик+» - ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності від 24 травня 2015 року, заперечує проти позовних вимог ПП «ЗІС». Вважає, що договори оренди між ПП «ЗІС» та ОСОБА_5 є неукладеними, оскільки не були належним чином зареєстрованими. Навесні 2015 року ОСОБА_4, бажаючи укласти договори оренди з ФГ «Ташлик+», не володіла інформацією про те, що відносно земельних ділянок, які вона успадкувала, існують якісь договори оренди. Від ПП «ЗІС» ОСОБА_4 не отримувала плати за користування її земельними ділянками. Землю використовує ПП «ЗІС», відмовляючись в установленому порядку передати її ФГ «Ташлик+».

Свідок ОСОБА_10 у своїх показаннях пояснила суду, що працює бухгалтером в ПП «ЗІС». Особисто знайома з відповідачкою. Пояснила, що в 2014 році ОСОБА_4 отримала орендну плату за земельні ділянки її чоловіка ОСОБА_5, який помер в квітні 2014 року. При видачі орендної плати, яку вона отримала грошима, їй казали про необхідність принести документи на спадщину, однак, вона так і не принесла документів в ПП «ЗІС».

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях пояснила суду, що вона була присутня при тому як ОСОБА_4 в 2014 році отримала орендну плату грошима за земельні ділянки свого чоловіка, який помер в квітні 2014 року. При цьому вона розповідала, що оформляє спадщину і обіцяла принести відповідні документи. Також, між ОСОБА_4 та ПП «ЗІС» укладено договір оренди щодо її власної земельної ділянки на тих же умовах, що і договори між ПП «ЗІС» та ОСОБА_5.

Представник позивача ОСОБА_11, який був допитаний як свідок за його заявою, у своїх показаннях пояснив суду, що він раніше працював на посаді юриста в ТОВ «Теплик-Агро». На початку 2013 року група орендодавців з с.Петрашівка виявили бажання якимось чином припинити договірні відносини з ПП «ЗІС» і укласти договори оренди з ТОВ «Теплик-Агро», яке платило більшу плату. Кілька разів він як юрист зустрічався з цими людьми, які надавали свої договори оренди для вивчення з метою їх судового оспорювання. Ці люди видавали на його імя довіреності, які посвідчувались в Петрашівській сільській раді, в т.ч. такі довіреності були видані і ОСОБА_4, і її чоловіком ОСОБА_5. До суду позовів не було подано, оскільки тоді не було знайдено підстав для визнання договорів оренди недійсними.

Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ПП ЗІС підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ПП ЗІС 25 червня 2010 року в с.Петрашівка Теплицького району було укладено два договори оренди земельних ділянок, площа яких 2,1828 га(кадастровий номер 020020173) та 2,284га(кадастровий номер 020020174), строком на 15 років, вказані договори зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП Центр ДЗК 01 липня 2010 року за №75 та №76 (а.с.8-9, 70). За умовами цих договорів оренди: п.37 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; п.38 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендодавця переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку на умовах даного договору.

ОСОБА_5 помер 14 квітня 2014 року в смт Тростянець Вінницької області, що підтверджується копією актового запису про смерть(а.с.131).

Відповідач ОСОБА_4 є власником двох земельних ділянок площею 2,1828 га та 2,284 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_5, державну реєстрацію права власності на які було здійснено 17 грудня 2014 року приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно із ст. 13 цього закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 14 закону передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України(в редакції станом на червень липень 2010 року, коли укладались договори оренди між ОСОБА_5 та ПП «ЗІС») договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як

- 3 -

істотні.

Згідно зі ст. 18 Закону України Про оренду землі( в редакції станом на червень липень 2010 року, коли укладались договори оренди між ОСОБА_5 та ПП «ЗІС») договір оренди землі набирав чинності після його державної реєстрації.

Отже, два договори оренди землі між ПП ЗІС та ОСОБА_5 чинні до 25 червня 2025 року.

Судом також встановлено, що 19 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ФГ Ташлик+ було укладено два договори оренди земельних ділянок площею 2,1828га(кадастровий номер 020020173) та 2,284га(кадастровий номер 020020174), строком на 7 років. Право оренди за вказаними договорами зареєстровано Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції 08 травня 2015 року(індексний номер рішення 21191702) та 06 травня 2015 року(індексний номер рішення 21123405).

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд(ч.1), якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовіною та розумною, якщо інше не встановлено судом(ч.5).

При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, що визначено ч.2 ст.13 ЦК України. А частиною четвертою ст.13 ЦК України встановлено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в порушення вищезазначених вимог законодавства відповідач ОСОБА_4, укладаючи два договори оренди з ФГ Ташлик+, не забезпечила виконання своїх цивільних обовязків за довором оренди з ПП ЗІС, так як не розірвала договорів оренди землі, які були укладені 25 червня 2010 року між ОСОБА_5 та ПП «ЗІС», у передбачений законом та умовами цих договорів спосіб, 19 квітня 2015 року уклала договори оренди землі з ФГ «Ташлик+», що призвело до порушення прав орендаря ПП «ЗІС», оскільки один об'єкт оренди у період дії відповідного договору не може бути об'єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об'єктом і не відповідає вимогам гл. 58 ЦК України та Закону України Про оренду землі, тому ці договори суперечать ЦК України та Закону України Про оренду землі і для захисту права орендаря необхідно визнати недійсними договори оренди, укладені між ОСОБА_4 та ФГ «Ташлик+», предметом яких є земельні ділянки, що на законних підставах перебувають в оренді позивача.

Посилання відповідача на те, що на час укладення договорів з ФГ «Ташлик+» в квітні 2015 року їй не було відомо про існування двох договорів оренди, які укладені між ОСОБА_5 та ПП «ЗІС», не заслуговують уваги, оскільки спростовуються позовною заявою, яку було подано ОСОБА_4 до ПП «ЗІС» про визнання недійсними договорів оренди, укладених між ОСОБА_5 та ПП «ЗІС» 25 червня 2010 року, в якій ОСОБА_4 вказує, що про існування цих договорів їй стало відомо в січні 2015 року, тобто задовго до укладення договорів оренди з ФГ «Ташлик+». Також, в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_4 в 2014 році отримувала орендну плату за договорами, які були укладені між ОСОБА_5, який помер в квітні 2014 року, та ПП «ЗІС», і обіцяла після переоформлення права на спадкове майно укласти додаткові угоди з ПП «ЗІС».

Щодо посилання представника третьої особи ОСОБА_9 на те, що записи в Книзі реєстрації договорів оренди землі по с.Петрашівка вчинені з порушеннями, тому договори оренди між ПП «ЗІС» та ОСОБА_5 не пройшли належної державної реєстрації, внаслідок чого не набули чинності, то суд вважає його безпідставним, оскільки не подано доказів про скасування державної реєстрації цих договорів.

Витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 2 436 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 600 грн., а саме підготовки позовної заяви до суду, які документально підтверджені(а.с.1,12, 63,73), а всього 3 036 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.3,10,15,60,88,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі(земельної ділянки площею 2,2840га, кадастровий номер :02:002:0174), укладений 19 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Ташлик+», право оренди за яким зареєстроване Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції 06 травня 2015 року, індексний номер 21123405.

Визнати недійсним договір оренди землі(земельної ділянки площею 2,1828га, кадастровий номер :02:002:0173), укладений 19 квітня 2015

- 4 -

року між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Ташлик+», право оренди за яким зареєстроване Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції 08 травня 2015 року, індексний номер 21191702.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного підприємства «ЗІС» судові витрати в сумі 3 036 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 березня 2016 року.

СУДДЯ