Справа № 130/2668/15-ц Провадження № 22-ц/772/1672/2016Головуючий в суді першої інстанції Порощук П. П.
Категорія 49Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Матківської М.В., Берегового О.Ю.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 11.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №232. Від спільного проживання мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останніх двох років їхнє сімейне життя погіршилось, в результаті чого вони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, регулярно вчиняє сварки, свідком яких є їх дочка, що негативно впливає на її психологічний стан. Відповідач не розуміє проблем, які виникають у неї та їх сім'ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження неможливе, сім'я фактично розпалась і подальше спільне проживання з відповідачем буде суперечити їх інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 09.11.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зареєстрований 11.09.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №232 - розірвано. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення скасувати через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм процесуального та матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання дитини та спосіб його участі у її вихованні. Зазначив, що судом порушено норми процесуального права щодо його повідомлення про розгляд справи, що позбавило його можливості взяти участь у її розгляді та висловити свої заперечення проти позову. Суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази припинення подружніх відносин між сторонами. Також суд, в порушення ст.112 СК України, не вирішив питання про визначення місця проживання дитини та спосіб участі відповідача у її вихованні.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №232. Від спільного проживання мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони фактично не підтримують шлюбних стосунків.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України на підставі наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу, оскільки фактичні взаємини сторін та причини розірвання шлюбу є такими, що заслуговують на увагу і свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки.

Доводи скарги про порушення судом норм процесуального права щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, позбавлення останнього можливості взяти участь у її розгляді та висловлення заперечень проти позову, є необґрунтованими.

Зі змісту ст.ст.74, 122 ЦПК України вбачається, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вживав, передбачені процесуальним законом, заходи для з'ясування місця реєстрації відповідача та здійснив його належне повідомлення про розгляд справи.

Так, суд першої інстанції отримавши позовну заяву звернувся до адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області з запитом для встановлення місця реєстрації ОСОБА_4, проте, з отриманої інформації встановити зареєстроване місце проживання останнього неможливо (а.с.16, 18). Тому, відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України, суд здійснив виклик відповідача через оголошення в пресі загальнодержавного значення - газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.26). Незважаючи на це, відповідач в судове засідання не з'явився.

За таких обставин, суд першої інстанції здійснив усі необхідні процесуальні дії для забезпечення належного повідомлення відповідача про розгляд справи та явки останнього в судове засідання, підставно розглянув справу у його відсутність та ухвалив рішення в заочному порядку, а тому доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального права не заслуговують на увагу.

Також відповідач в апеляційній скарзі вказує на незаконність ухваленого рішення суду про розірвання шлюбу між ним та позивачкою, проте, не наводить доводів бажання зберегти сім'ю та шлюб, не просить надати їм строк на примирення, тобто, фактично проти розірвання шлюбу не заперечує.

Що стосується доводів скарги про порушення судом ст.112 СК України в частині невизначення місця проживання дитини та способу участі відповідача у її вихованні, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи, що позивачка на відсутність згоди між ними щодо місця проживання дитини не вказувала, встановлення цих обставин здійснюється за процесуальної участі обох сторін, а відповідач в судове засідання не з'явився, тим самим позбавив суд першої інстанції можливості з'ясувати та вирішити ці питання.

За таких обставин, доводи скарги щодо цього є необґрунтованими, оскільки вказані недоліки виникли внаслідок процесуальної поведінки самого відповідача, який до того ж має право вирішити спірні питання, подавши окремий, самостійний позов.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зазначені доводи скарги не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду щодо вимог про розірвання шлюбу.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: