Справа № 487/1345/13-ц
Провадження № 8/487/3/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Ткаченко І.В.,

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про стягнення заборгованості за договором поруки та зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі», ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2013 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва було відкрито провадження у справі № 487/1345/13-ц за позовом ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики та поруки.

28.02.2013 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва було закрито провадження по справі № 487/1345/13-ц в частині позовних вимог до ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед».

01.04.2014 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва провадження у справі за позовом ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про стягнення заборгованості за договором поруки було закрито за заявою позивача ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі».

16.12.2015 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва було поновлено провадження у справі на підставі заяви ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року.

04.01.2016 року ОСОБА_6 було подано до суду заяву про залучення його до участі у справі № 487/1345/13-ц у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

10.01.2016 року в межах справи № 487/1345/13-ц ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» (Arrikano Real Estate PLC), ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) про визнання недійсним договору поруки від 11.02.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та ОСОБА_5.

У ході розгляду справи ухвалою суду від 30.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 були обєднанні в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором поруки.

Представник позивача ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» (відповідача-1 за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору) у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, зокрема, окрім надсилання судової повістки про виклик, судом було розміщено оголошення у номері газети «Урядовий Курєр» №53 від 19.03.2016 року про виклик сторін по справі №487/1345/13-ц у судове засідання призначене на 30.03.2016 року.

Відповідач ОСОБА_5 (відповідач-2 за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору) у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заперечення в яких вимоги заявника ОСОБА_2 «Ас софіт Холдінгс Лімітед» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду вважає необґрунтованими та просить вирішити питання на підставі вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмово просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги про скасування ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року за нововиявленими обставинами задовольнити, позов ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» про стягнення заборгованості за договором поруки залишити без задоволення, а позов третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6А.(позивача за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору) ОСОБА_1 позов ОСОБА_6 підтримав повністю та просив його задовольнити. Також вважав, що заяву ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року належить задовольнити, вказану ухвалу скасувати, а позов ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заслухав представника третьої особи ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що:

11.02.2013 року між ОСОБА_2 «Аррікано Трейдінг Лімітед» (назву в подальшому змінено на «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі») та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, яким було забезпечено виконання зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» за договором позики від 01.02.2010 року.

Позивач за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору зазначив, що договір поруки від 11.02.2013 року було укладено між ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_5 з метою заволодіння майном ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та належних йому підприємств. Позивач за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору є кінцевим вигодонабувачем ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» (Stockman Interhold S.A.), яка на момент укладення оспорюваного договору поруки та звернення ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до суду із позовом в межах даної справи була мажоритарним акціонером ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» контроль - вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Суб'єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб'єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» учасниками концентрації визнаються: суб'єкти господарювання, стосовно яких здійснюється або має здійснитися злиття, приєднання; суб'єкти господарювання, які набувають або мають намір набути контроль над суб'єктом господарювання, та суб'єкти господарювання, щодо яких набувається або має набутися контроль; суб'єкти господарювання, активи (майно), частки (акції, паї) яких набуваються у власність, одержуються в управління (користування), оренду, лізинг, концесію або мають набутися, та їх покупці (одержувачі), набувачі; суб'єкти господарювання, що є або мають намір стати засновниками (учасниками) новостворюваного суб'єкта господарювання. У разі коли одним із засновників є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, орган адміністративно-господарського управління та контролю, учасником концентрації вважається також суб'єкт господарювання, активи (майно), частки (акції, паї) якого вносяться до статутного капіталу новостворюваного суб'єкта господарювання; фізичні та юридичні особи, пов'язані з учасниками концентрації, зазначеними в абзацах другому - п'ятому цієї статті, відносинами контролю, що дає підстави визнати відповідну групу осіб згідно із статтею 1 цього Закону єдиним суб'єктом господарювання.

На підставі поданих позивачем за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору доказів, зокрема свідоцтва про посадових осіб ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.», трастової декларації ОСОБА_2 «Ветмакс Сервісіс Лімітед» на пана ОСОБА_6, рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року та рішення Господарського суду м. Києва від 11.02.2013 року у справі № 5011-61/11570-2012, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_6 через ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» здійснював контроль над ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» і був її контролером, а разом ОСОБА_6, ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» і ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» становили собою повязану відносинами контролю групу осіб і в розумінні ст.ст. 1, 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» були єдиним субєктом господарювання.

Беручи до уваги таке, суд вважає, що рішення суду у даній справі може вплинути на охоронювані законом інтереси ОСОБА_6 як колишнього контролера та єдиного із ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» субєкта господарювання, оскільки задоволення позовних вимог «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5, як поручителя ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», буде мати наслідком заміну кредитора у відповідному зобовязані та може призвести до предявлення поручителем вимог до боржника.

Твердження позивача за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору щодо мети укладення оспорюваного договору поруки обґрунтовуються наступними обставинами щодо правовідносин між ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі», ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» і ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», які мали місце до укладення оспорюваного договору поруки.

Протягом 2009 року між ОСОБА_2 «Аррікано Трейдінг Лімітед» (назву в подальшому змінено на «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі») і ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» проводились переговори щодо спільного інвестування в будівництво та подальшого спільного управління торгівельно-розважальним комплексом «Sky Mall» в м. Києві. Ці переговори завершились укладанням вказаними Компаніями на початку 2010 року низки угод, зокрема угоди між акціонерами від 25.02.2010 року. Угода стосувалася врегулювання питань спільного з ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» управління ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», яка була власником ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань». Пунктом 3.3 Акціонерної угоди було передбачено, що заборгованість перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та її афілійованими особами, а також накопичені відсотки, штрафи та пені, не підлягатимуть виплаті ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.», ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» або ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» за винятком платежів, здійснюваних афілійованим особам для погашення кредитної лінії, зазначеної в п. 3.2 (с) Акціонерної угоди, а також відсотків за кредитним договором між ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Enterprises Limited) і ТОВ «Призма Бета» на загальну суму, що не перевищує 100 мільйонів доларів США. Пунктом 3.4 Акціонерної угоди було передбачено, що ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» зобовязується перед ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» вжити всіх необхідних заходів для передачі боргу ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» у сумі, що не перевищує 100 мільйонів доларів США на користь компанії, що має бути встановлена відповідно до законодавства Кіпрської республіки у найкоротший період, але не пізніше 15.04.2010 року. Отже, умовами Акціонерної угоди було передбачено припинення усіх грошових зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та її афілійованими особами за виключенням зобовязань з погашення кредитної лінії.

Суд зазначає, що права вимоги ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та її афілійованих осіб до ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» є припиненими на підставі Акціонерної угоди, що підтверджується, зокрема, рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року. Цим рішенням було постановлено, що ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» повинна вжити заходів для передачі кредиту ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» за рахунок передачі кредиту з ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.02.2013 року у справі № 5011-61/11570-2012 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» щодо стягнення з ТОВ «Призма Бета» заборгованості за договором позики та внесено зміни до низки договорів позик, укладених між ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета» на загальну суму в межах ліміту 100 мільйонів доларів США, в частині визначення сторони позикодавця замість ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» позикодавцем у відповідних договорах позики було визначено ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед». При винесенні вищевказаного рішення Господарським судом м. Києва було встановлено наступні факти: 1) ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» є повязаною відносинами контролю групою осіб і в розумінні статей 1, 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вважаються єдиним субєктом господарювання; 2) Акціонерна угода містить в собі повну домовленість про укладення договору про відступлення права вимоги із набранням ним чинності не пізніше 15.04.2010 року за договорами позики між ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета» на користь кіпрської компанії, що прямо або опосередковано контролюється ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.»; 3) ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» відповідає вимогам, визначеним в пункті 3.4 Акціонерної угоди є кіпрською компанією, яка прямо контролюється ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» (49,97 %) та ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» (50,03 %); 4) ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» правомірно прийняла рішення про набуття з 03.09.2012 року усіх прав вимоги за договорами позики, укладеними між ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета»; 5) у ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» з 15.04.2010 року припинилися права вимоги за договорами позики, укладеними із ТОВ «Призма Бета».

Таким чином із викладеного випливає, що дії сторін щодо виконання досягнутих домовленостей призвели до настання правових наслідків у вигляді припинення боргових зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств: ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та афілійованими із нею особами.

В результаті подальшого дослідження поданих сторонами доказів, судом встановлено, що на підставі договорів про відступлення права вимоги від 16.04.2013 р. ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» правомірно відступила, а ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед» (Torsem Co Limited) правомірно набула права кредитора у відношенні ТОВ «Призма Бета» за договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р, що підтверджується наступним:

Внаслідок виконання викладених в Акціонерній угоді домовленостей, а також рішень Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 р. та Господарського суду м. Києва від 11.02.2013 року у справі № 5011-61/11570-2012 ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» правомірно набула статус кредитора за укладеними між ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета» договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р. на загальну суму в межах ліміту 100 мільйонів доларів США. В подальшому між ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», як позикодавцем за укладеними із ТОВ «Призма Бета» договорами позики, та ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед» були укладені договори про відступлення права вимоги від 16.04.2013 року, які були зареєстровані Головним управлінням Національного банку України по м. Києву та Київській області 18.04.2013 р. Згідно із цими договорами права вимоги до ТОВ «Призма Бета» за договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р., що первісно були укладені із ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед», були відступлені на користь ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед», яка стала новим кредитором у відповідних зобовязаннях. Укладення договорів відступлення права вимоги від 16.04.2013 року було зумовлене тим, що, виходячи з пункту 159 рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року, саме ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед» повинна була стати тією кіпрською компанією, на користь якої згідно з положеннями пункту 3.4 Акціонерної угоди ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» мали бути вжиті всі необхідні заходи для передачі боргу ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» у сумі, що не перевищує 100 мільйонів доларів США.

Суд також зазначає, що фактично ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» самостійно виконала ті дії, які була зобовязана виконати ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» відповідно до обовязків покладених на неї рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року, що додатково свідчить про правомірність такого відступлення прав вимоги від 16.04.2013 р. ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» на користь ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед» у відношенні ТОВ «Призма Бета» за договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про те, що передача ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» на користь ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед» прав вимоги до ТОВ «Призма Бета» за договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р., що відбулася на підставі відповідних договорів відступлення права вимоги від 16.04.2013 р., була зумовлена захистом від неправомірних дій ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі», які проявлялися в спробах незаконного заволодіння майном ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та його дочірніх підприємств.

Судом встановлено, що зобовязання ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» в цілому та зобовязання ТОВ «Призма Бета» перед ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» є припиненими, що, в свою чергу, має виключати спроби примусу, в тому числі судового, до виконання відповідних зобовязань. Натомість, докази наведені позивачем за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору свідчать про те, що ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та афілійованою із нею ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» систематично вчинялись протиправні дії, спрямовані на блокування господарської діяльності ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» та заволодіння майном цих підприємств, а, так само, майном ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.03.2013 р. у справі № 5011-75/13552-2012 за позовом ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» до ТОВ «Призма Бета» про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2013 р. та постановою Вищого господарського суду України від 03.09.2013 р., були визнанні недійними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Призма Бета», викладені у протоколі № 06-1/03 від 06.03.2012 р., який було складено з метою вчинення від імені ТОВ «Призма Бета» за допомогою контрольованих ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» осіб правочинів щодо відчуження обєктів нерухомого майна, що входили до складу торгівельно-розважального комплексу «Sky Mall». Підставою для ухвалення такого рішення став встановлений судами факт того, що довіреність від імені ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» на імя повязаної із ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» особи, на підставі якої начебто було проведено відповідні загальні збори учасників ТОВ «Призма Бета», в дійсності ніколи не видавалася.

Господарським судом м. Києва в межах справи № 910/1891/14 за позовом ТОВ «Призма Бета» до ПрАТ «Дніпровська пристань» та ТОВ «Стілф» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності було встановлено, що в серпні 2012 року особами, повязаними із ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» було вчинено протиправні дії, наслідком яких стало вибуття із власності ПрАТ «Дніпровська пристань» обєкта незавершеного будівництва (багаторівневого паркінгу), що входив до складу комплексу «Sky Mall», а також порушення у відношенні ПрАТ «Дніпровська пристань» справи про банкрутство. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 р. у справі № 910/1891/14 було залишено без змін рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2014 р. у цій справі щодо визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу.

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась справа № 5011-61/11570-2012 за позовом ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» до ТОВ «Призма Бета» про стягнення заборгованості за договором позики від 01.03.2010 р. та зобовязання передати право власності на належне ТОВ «Призма Бета» нерухоме майно. Звернення ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» з даним позовом до суду є порушенням рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року і було спрямовано на заволодіння майном підприємства та крім цього, відповідний позов став підставою для вжиття Господарським судом м. Києва заходів забезпечення позову у формі заборони ТОВ «Призма Бета» розпоряджатись належним йому нерухомим майном, що істотно обмежило господарську діяльність підприємства.

Після розгляду вищезазначеної справи, всупереч приписам рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року та рішення Господарського суду м. Києва від 11.02.2013 року у справі № 5011-61/11570-2012, ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Призма Бета» і ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики від 03.09.2007 р. та договором поруки від 16.02.2013 р. При зверненні ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» до суду було використано договір поруки від 16.02.2013 р. Проте, відповідно до нотаріально завіреної заяви ОСОБА_8, останній стверджує, що підписуючи даний договір він не усвідомлював його значення, не знайомився з його змістом та не бажав настання будь-яких наслідків, окрім отримання грошової винагороди. Відповідний позов став підставою для вжиття Дніпровським районним судом м. Києва заходів забезпечення позову у формі накладення арешту на належне ТОВ «Призма Бета» нерухоме майно та заборони ТОВ «Призма Бета» будь-яким способом розпоряджатися цим майном. Ці заходи забезпечення позову були скасовані лише при ухвалені судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» як таких, що є безпідставними.

Беручи до уваги сукупність наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та повязаними із нею відносинами контролю особами всупереч домовленостей, викладених в укладеній із ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» Акціонерній угоді щодо управління ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», та всупереч приписам рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 р. упродовж 2012-2013 років вчинялися протиправні дії, спрямовані на незаконне блокування господарської діяльності ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» та заволодіння майном цих підприємств, а, так само, майном (акціями) ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед».

Відтак, з метою запобігання таким протиправним діям з боку ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» було прийнято рішення щодо передачі ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» відповідних прав вимоги за договорами позики від 30.09.2005 р., від 12.12.2006 р., від 03.09.2007 р. та від 10.03.2010 р. на користь ОСОБА_2 «Торсем Ко Лімітед».

Судом встановлено, що станом до дати укладення ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_5 оспорюваного договору поруки від 11.02.2013 р. права ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та афілійованих із нею осіб, як кредиторів ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств були припинені. Боргові зобовязання ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» припинилися у відповідності до положень пункту 3.3 Акціонерної угоди за домовленістю сторін щодо прощення боргу, а у зобовязаннях ТОВ «Призма Бета» перед ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» на підставі пункту 3.4 Акціонерної угоди відбулася заміна кредитора шляхом відступлення права вимоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 604 ЦК України зобовязання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно з ст. 605 ЦК України зобовязання припиняється внаслідок прощення боргу.

Викладена в акціонерній угоді домовленість щодо припинення зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств: ТОВ «Призма Бета» і ЗАТ «Дніпровська пристань» перед ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та афілійованими із нею особами (зокрема, перед ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед») не суперечить вимогам законодавства України та є допустимою формою припинення зобовязань. Ця домовленість про припинення зобовязань поширюється, поміж іншого, й на зобовязання ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», що виникли з укладеного із ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» договору позики від 01.02.2010 року.

Таким чином, з моменту укладення ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_2 «Стокман ОСОБА_7А.» Акціонерної угоди 25.02.2010 року, зобовязання ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед», що виникли з укладеного нею із ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» договору позики від 01.02.2010 р., припинилися.

Суд зазначає, що однією з підстав недійсності укладеного між ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_5 договору поруки від 11.02.2013 р. є недійсність внаслідок припинення на момент укладення цього договору основного зобовязання, що забезпечувалось цією порукою зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» за договором позики від 01.02.2010 р.

Крім цього, судом встановлено, що дійсною метою укладення оспорюваного договору поруки від 11.02.2013 року було використання такого договору як підстави для блокування господарської діяльності ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств, а також заволодіння їхнім майном. Про вказане свідчить низка дій ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» та афілійованої із нею ОСОБА_2 «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед», які полягали в укладенні, та підчас і фальсифікуванні, договорів поруки не з метою дійсного забезпечення виконання окремих зобовязань ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств, а задля ініціювання судових спорів, єдиною метою котрих було блокування господарської діяльності ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств, а також заволодіння їхнім майном. Дані обставини укладення оспорюваного договору поруки від 11.02.2013 року можуть свідчити про укладення сторонами останнього без наміру створення правових наслідків, обумовлених змістом правочину, а відтак про фіктивність такого правочину.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України, порука є заходом забезпечення виконання зобовязання, який передбачає солідарну або субсидіарну відповідальність поручителя перед кредитором у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобовязання. Якщо інше не встановлено договором, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Існування поруки окремо від основного зобовязання, яке така порука забезпечує, є неможливим. Якщо припинення зобовязання, яке було забезпечено порукою, тягне за собою припинення поруки, то встановлення поруки у відношенні зобовязання, яке не існує на момент встановлення такої поруки, тобто у відношенні недійсного зобовязання, вказує на недійсність самої поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, а недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно з ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з обставин справи, а також положень чинного законодавства України, суд вважає, що оскільки договір поруки від 11.02.2013 р. було укладено ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» і ОСОБА_5 без мети реального настання правових наслідків, що обумовлені ним, та такий договір спрямований на блокування господарської діяльності ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» та її дочірніх підприємств, а також на заволодіння їхнім майном, цей договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні.

Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, на основі повного, обєктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, повного та всебічного з'ясування обставин, на які посилався позивач за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору в обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6.

Що стосується первинних позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі», судом не виявлено підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Представник позивача звертався до суду з письмовою заявою, в якій, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, просив закрити провадження у справі у звязку з відмовою від позову.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при відмові позивача від позову суд лише перевіряє повноваження на такі дії його представника, якщо він бере участь у справі та висловив такий намір.

З огляду на неявку у судове засідання представника позивача ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі», який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, суд не має можливості перевірити чи не обмежений представник позивача у повноваженнях на вчинення таких дій, уточнити чи підтримує він таку заяву, розяснити йому наслідки відмови від позову, а відтак судом не може бути задоволена дана письмова заява представника ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» про відмову позивача від позову, а справа має розглядатися по суті позовних вимог.

Внаслідок того, що судом задоволено позов третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору і визнано недійсним договір поруки від 11.02.2013 р., укладений між ОСОБА_2 «Аррікано Трейдінг Лімітед» та ОСОБА_5, вищевказаний договір поруки тепер є недійсним та не породжує правових наслідків, а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» заявлені на підставі такого договору не можуть підлягати задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 60, 79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 «Ассофіт Холдінгс Лімітед» про стягнення заборгованості за договором поруки про закриття провадження у справі скасувати у звязку з нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_2 «Аррікано ОСОБА_3 ОСОБА_4 Сі» залишити без задоволення.

Позов третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки від 11.02.2013 р., укладений між ОСОБА_2 «Аррікано Трейдінг Лімітет» (Arricano Trading Limited) та ОСОБА_5.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, визначеному ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: Л.І. АГЄЄВА