Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 6 квітня 2013 року по 28 квітня 2014 року вони з відповідачкою постійно проживали однією сім'єю в квартирі, а також були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. У період спільного проживання, позивач на своє ім'я у трьох банківських установах оформив кредитні картки на різні суми. Дані кредитні зобов'язання були взяті на себе позивачем з метою ведення спільного господарства. За період сумісного проживання вказані кредитні карти були передані відповідачу, яка фактично одноосібно розпоряджалася грошовими коштами, при цьому не ставила до відома позивача про розмір витрачених коштів, характер покупок, а також про стан кредитної заборгованості. Після фактичного розірвання сімейних відносин, відповідач повернула банківські карти, приховавши факт виникнення кредитної заборгованості з травня 2014 року.

Ураховуючи наведене, просив встановити факт проживання

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 в

м. Дніпропетровськ однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 6 квітня 2013 року до 28 квітня 2014 року; поділити спільне сумісне майно подружжя враховуючи борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, а саме, кредитну заборгованість за кредитними договорами: від 20 червня 2013 року, укладеним між позивачем і

ПАТ «Платинум Банк» на суму 13 285,65 грн; від 5 вересня 2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» на суму 49 920,81 грн; від 14 вересня 2013 року, укладеному між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» на суму 7 389,23 грн, що станом на 19 вересня 2014 року складає загальну суму

70 595,69 грн; виділити відповідачу Ѕ частину майна подружжя, тобто

35 297,84 грн, виділити позивачу Ѕ частину майна подружжя, тобто

35 297,84 грн, стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі сукупності доказів, яким суд дав належну оцінку, прийшов до правильного правового висновку про відсутність доказів на підтвердження проживання сторін, які не перебувають у шлюбі між собою, однією сім'єю.

Докази на які посилався позивач не свідчили, що між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська