РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/500/16-ц

01 червня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Мельник Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його доходу. На даний час у нього змінилося сімейне та матеріальне становище, оскільки він звільнився з роботи і не має постійного заробітку.

Просив змінити порядок обрахування розміру аліментів, що стягуються на утримання сина та визначити їх в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги уточнили та просили змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали покликаючись на те, що оскільки суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог, а заявлені позивачем вимоги про зміну обрахунку нарахування аліментів не грунтується на вимогах закону, а саме не узгоджуються зі ст.192 СК України, що є підставою для відмови в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2005 року в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно починаючи з 12 грудня 2005 року до досягнення дитиною повноліття.

Законом, а саме статтею 192 СК України, передбачено, що розмір аліментів за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, відповідно до зазначених вимог закону розмір аліментів може бути змінений у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача змінився сімейний стан: він одружився, від другого шлюбу має дитину. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 13.08.2011р. та свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 26.06.2012 р. Надана позивачем копія трудової книжки НОМЕР_3 виданої на ім'я ОСОБА_1, свідчить про те, що позивач не має постійного місця роботи, тобто дохід платника аліментів є нерегулярним, мінливим.

Вищевказані обставини розцінюються судом, як зміна сімейного та матеріального становища позивача та підстава для зміни розміру аліментів, визначених попереднім рішенням суду.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143 цс 13 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст.355 ЦПК України, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час сплачує аліменти з розрахунку 1/4 частки від середньомісячої заробітної плати по Костопільського району, що становить 700 грн. Дані обставини визнані сторонами і не підлягають доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України.

Враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (1531 грн.), матеріальне становище відповідачки, яка на даний час має заробітну плату в сумі 1892,50 грн.(довідка про доходи №133 від 05.04.2016 року), та зважаючи, що позивач, як фізично здорова людина, спроможний надавати аліменти в сумі 700 грн., суд вважає, що підстав для зменьшення суми аліментів, які вже стягуються, немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зміни способу їх присудження: зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі - 700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,31,60,61,209,212,214-215,360-7 ЦПК України, ст.ст.180,182,183,184,192 СК УКраїни, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2005 року стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 заробітку (доходу) відповідача на 700 (сімсот) грн. в місяць до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог в частині визначення їх в сумі 500 (п'ятсот) гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч