Справа № 682/1276/16-ц
Провадження № 4-с/682/8/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року

Суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Мацюк Ю.І., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця начальника відділу державної виконавчої служби Славутського МРУЮ,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця - начальника відділу державної виконавчої служби Славутського МРУЮ ОСОБА_2, в якій просить визнати дії державного виконавця неправомірними та визнати недійсною прийняту постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14071,83 гривень у виконавчому провадженні № 49816891 від 19 січня 2016 року.

Дослідивши скаргу та подані додатки, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження по справі слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 383 ЦПК України проголошено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Відповідно до розяснень, даних у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження», при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом п.7 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Аналогічні роз'яснення містяться у п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», відповідно до якого юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби прийнятих (вчинених,допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржуються дії та рішення державного виконавця повязані зі стягненням виконавчого збору, дана справа не відноситься до юрисдикції загальних судів і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, оцінюючи докази у їх сукупності, у відкритті провадження скаржнику необхідно відмовити.

Керуючись п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця - начальника відділу державної виконавчої служби Славутського МРУЮ.

Роз'яснити скаржнику про право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мацюк Ю. І.