№ 336/4498/16-ц
пр. № 2/336/2412/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27.02.1999 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімя фактично розпалася, сторони припинили родинні стосунки, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши, що останні 2-3 місяці подружжя мешкає окремо, родинні стосунки припинились через постійні конфлікти та суперечки, син ОСОБА_3 мешкає із батьком, донька ОСОБА_1 із матірю. Вважаючи збереження родини неможливим, просив шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що позов не визнає, оскільки в позовній заяві, на її переконання, вказані недостовірні відомості. Не заперечуючи проти розірвання шлюбу через неможливість збереження подружніх стосунків, вважала, що суд одночасно має вирішити питання щодо місця проживання старшого сина ОСОБА_3 із матірю.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя 27.02.1999 року.

Відповідно до копій свідоцтв про народження подружжя має двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Стаття 119 ЦПК України містить вимоги до форми та змісту позовної заяви. Так, зокрема, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позовна заява складається та підписується позивачем або його представником.

Таким чином, позивач самостійно на свій власний розсуд викладає в позовній заяві ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а до повноважень суду не віднесено внесення виправлень до позовної заяви та зазначення у позовній заяві обставин, про які вказує відповідач по справі. У свою чергу відповідач, надаючи пояснення за позовом або викладаючи заперечення тою самою мірою є вільним у зазначенні тих обставин, на якій посилається саме він. Судом позиція позивача та пояснення учасників провадження викладаються в описовій частині рішення, що передбачено ст. 215 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача в якості заперечення проти позову на те, що викладені в позовній заяві відомості не відповідають дійсності, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та до уваги при ухваленні рішення не приймаються.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В якості заперечення проти позову відповідачка вказувала на необхідність визначення місця проживання старшого сина подружжя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею.

Водночас відповідачеві судом розяснювалось, що у відповідності до ст. 160 ч. 3 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Також судом відповідачеві розяснювалось, що за наявності спору щодо місця проживання дитини ОСОБА_2 має право звернутися з окремим позовом для вирішення цього питання в судовому порядку, а за відсутності відповідних позовних вимог суд позбавлений можливості розглянути це питання, оскільки розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених ними вимог.

Таким чином, заперечення відповідача проти розірвання шлюбу з підстав не визначення місця проживання ОСОБА_3, безпідставні та не відносяться до суті спору.

Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки позивач та відповідач вказали на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, заперечення відповідача не стосувались розірвання шлюбу між подружжям та не пов'язані з предметом спору, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя 27.02.1999 року, про що зроблено актовий запис № 104.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк