Справа №461/6103/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.

з участю: секретаря судового засідання - Куц Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2, який був зареєстрований 29 квітня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 690.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29 квітня 2006 року між нею та ОСОБА_2, було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 690.

У шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом зі позивачем.

Позивач стверджує, що їхнє подружнє життя із самого початку складалось добре, між ними панувала злагода, порозуміння та любов. Однак, з часом стосунки між ними погіршились, втратили почуття любові й поваги один до одного. Оскільки, їхні погляди на життя є кардинально різними, саме це й було причиною постійних непорозумінь та суперечок. Основною причиною для звернення до суду із даним позовом, є тривала відсутність між ними сімейних стосунків, а також відсутність бажання їх відновити. Зокрема, близько одного року вони проживають окремо один від одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Рішення про розірвання шлюбу, є спільним рішенням, однак відповідач відмовляється звернутись до суду із спільною заявою про припинення шлюбу між ними.

На даний час, позивач із відповідачем спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, кожен із них живе своїм власним життям та своїми власними інтересами, а відтак шлюб між ними існує формально та його слід розірвати.

Спору з приводу спільно нажитого майна між ними немає. Їхня донька, після розірвання шлюбу, й надалі буде проживати разом зі позивачем.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище обране після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, про те, через загальну канцелярію суду подала заяву, в якій просить суду проводити розгляд справи у її відсутності, та про підтримання позовних вимог. Просила суд позов задоволити. /а.с.16/

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак, через загальну канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, протии їх задоволення не заперечую. /а.с.17/.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Суд встановив, що 29 квітня 2006 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №690. Прізвище після реєстрації шлюбу у дружини ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3. /а.с.4/.

У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4. /а.с.8/ Яка після розірвання шлюбу між батьками буде проживати із матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд встановив, що сторони більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися. Почуття поваги та любові між ними втрачені, примирення неможливе, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Крім цього, відповідно до ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із позовної заяви, позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище обране після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1».

Враховуючи вищевказане та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а також те, що рішення про розірвання шлюбу, є спільним рішенням сторін, тому суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задоволити повністю.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, суд, -

ухвалив:

позов задоволити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 29 квітня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 690.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційни номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк