Єдиний унікальний номер 227/6163/15-ц Номер провадження 22-ц/775/865/2016
головуючий в I інстанції Мавроді Р.Ф.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Груіцької Л.О.

при секретарі судового засідання Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерського професійного гірничого ліцею про стягнення недорахованої та невиплаченої стипендії, в якій подана апеляційна скарга Білозерським професійним гірничим ліцеєм на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В позові поданому до суду в листопаді 2015 року ОСОБА_1 просив стягнути з Білозерського професійного гірничого ліцею /надалі Ліцей/ стипендію за весь час навчання починаючи з 01 вересня 2013 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму, право на яку він отримав з огляду на те, що його батько має стаж підземної роботи 19 років.

25 лютого 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з Ліцею заборгованість з недоплаченої стипендії за період з вересня 2012 року по листопад 2015 року в загальному розмірі 38295,73 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Ліцею на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету недораховану та невиплачену стипендію за період з вересня 2012 року по грудень 2013 року включно, та з січня 2015 року по листопад 2015 року включно в сумі 24159 гривень 73 коп., а також судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права та неповно з'ясував обставини що мають значення для справи, зокрема не врахував що на час вступу до вузу, а також під час навчання позивач не надав документів які би підтверджували його право на стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, та були підставою для нарахування стипендії в іншому розмірі.

Заслухавши доповідача, за відсутності позивача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма, також за відсутності відповідача від якого надійшла письмова заява про розгляд справи без нього, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити за таких підстав.

Суд першої інстанції задовольнив позов частково виходячи з того, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2012 року зараховано до складу учнів у групу №4 за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок, гірник підземний», та суд встановив порушення права останнього на отримання стипендії у розмірі рівному прожитковому мінімуму, право на яку ОСОБА_1 отримав завдяки тому що його батько має стаж підземної роботи не менш як 15 років, яку суд стягнув за період з вересня 2012 року по грудень 2013 року включно, та з січня 2015 року по листопад 2015 року включно в сумі 24159,73 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Задовольняючи позов, суд керувався Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Законом України «Про освіту», Законом України «Про професійно-технічну освіту» та Порядком призначення і виплати стипендій, затверджених Постановою КМУ № 822 від 12 липня 2004 року.

Зокрема, статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що дітям, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів 1-ої та 2-ої групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (в редакції Закону №5082-VI (5082-17) від 05.07.2012.

Згідно Наказу № 2 «З-УДЗ» «Про зарахування до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням» від 27 серпня 2012 року /а.с.70/ на підставі поданої заяви та рішення приймальної комісії від 23 серпня 2012 року ОСОБА_1 був зарахований з 01 вересня 2012 року до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти у групу №4 за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок, гірник підземний» з терміном навчання відповідно до типових навчальних планів і програм.

Як вбачається із витягів з наказів Ліцею № 70 від 12 липня 2013 року, № 10-од від 14 січня 2013 року, № 16-од від 02 січня 2015 року, № 85-од від 03 липня 2015 року /а.с. 78, 79, 80/ ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась академічна стипендія.

Пунктом 1.1 Статуту Білозерського професійного гірничого ліцею, визначено, що Ліцей підпорядкований Міністерству освіти і науки України є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної освіти /а.с.84-92/.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2, який відповідно до довідки ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 11 вересня 2015 року № 155 має загальний стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 19 років /а.с.8,11/.

Отже вірні висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 мав право на стипендію в розмірі рівному прожитковому мінімуму, яку Ліцей йому не виплачував, відповідно до наданого позивачем розрахунку.

При цьому, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про його необізнаність щодо наявності в учня ОСОБА_1 права на стипендію в більшому розмірі відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а відтак відсутність вини відповідача в тому, що ОСОБА_1 отримував стипендію не в повному обсязі, жодним чином не спростовують доводи позивача про необхідність його забезпечення у відповідності до пільг гарантованих Державою.

Разом з тим, суд врахував, що відповідно до статті 39 Закону України «Про професійно-технічну освіту» учні професійно-технічних навчальних закладів зобов'язані, крім загальних обов'язків, визначених Законом України «Про освіту», виконувати вимоги навчальних програм, включаючи контроль знань, умінь, навичок, відвідувати заняття тощо.

Відповідно до протоколу № 6 засідання стипендіальної комісії Ліцею від 13 січня 2014 року та наказу № 03-од ОСОБА_1 за результатами навчання за 1 семестр 2013-2014 навчального року, як учню, який має не атестаційний та низький рівень навчальних досягнень з навчальних дисциплін призупинено виплату стипендії з 01 січня 2014 року, а також згідно наказу № 42-од від 10 липня 2014 року ОСОБА_1 за результатами навчання за 2 семестр 2013-2014 навчальні роки, як учню, який має середній бал 6,25 і нижче призупинено виплату стипендії з 01 липня 2014 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 має право на стипендією в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідне право останнього, передбачене Законом, не було забезпечено, а тому підлягає захисту шляхом задоволення даного позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Колегія апеляційного суду відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вважає за необхідне рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білозерського професійного гірничого ліцею відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: