АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7020/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М. Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника відповідача: Хитрової Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Відута Оксана Валеріївна, визнання договорів недійсними

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якому просив визнати недійсним кредитний договір № K30K15006505 від 08 серпня 2007 року, укладений між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк». Також просить визнати недійсним договір іпотеки від 02 серпня 2007 року, укладений між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1531.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та нею укладено кредитний договір № K30K15006505, відповідно до умов якого мав бути наданий кредит у сумі 170 328,80 дол. США на купівлю квартири. Позивач вважає вищезазначений кредитний договір таким, що не відповідає законодавству, з огляду на те, що відповідачем було порушено законодавство щодо обов'язку належного повідомлення позичальника про всі умови кредитування та щодо несправедливих умов у кредитному договорі, при підписанні спірного договору позивача не було належним чином проінформовано про сукупну вартість кредиту, не надано інформацію щодо вартості супутніх послуг, чим порушено право позичальника відносно обізнаності щодо всіх істотних умов кредитних договорів. Також позивачка зазначає, що її не було повідомлено про валютні ризики та зміну істотних умов кредитного договору, оскільки вартість кредиту зросла більше ніж в 4 рази, що свідчить про істотну зміну вартості самої угоди. А тому позивач звернулась із вказаним позовом до суду за захистом свої прав.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Відута О.В., визнання договорів недійсними - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення вимог ОСОБА_4 у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що перед укладанням кредитного договору, банк не повідомляв про усі умови кредитування та сукупну вартість кредиту згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у кредитному договорі такі відомості також відсутні, крім того позивач не отримала від банку усієї необхідної, достовірної та своєчасної інформації щодо отримання кредиту у дол. США. Також апелянт вказує висновки суду щодо застосування строку позовної давності є помилковими, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на те, що про порушення її прав ОСОБА_4 дізналась лише після звернення до юриста, а саме 23 липня 2015 року.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 08 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № K30K15006505

Пунктом 2.1.1 договору визначено, що банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом і у межах сум, зазначених у п. 7.1 даного договору.

Відповідно до п.7.1 банк зобов'язується надати позичальникові кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 серпня 2007 року по 08 серпня 2037 року включно, у вигляді не поновлювана лінія (далі - кредит) у розмірі 131 000 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 39 328,80 доларів США на сплату страхованих платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 08 по 12 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 432,97 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, чоловік позивача, згідно застереження на кредитному договорі дає згоду на укладення позичальником кредитного договору № K30K15006505 від 08серпня 2007 року, одержання позичальником кредитнікоштів та їхнього використання відповідно до умов зазначеного договору, а також надання ним у заставу/іпотеку ПриватБанку будь-якого майна, що належить йому на праві спільної власності з позичальником, (у тому числі: жила нерухомість, місцезнаходження: АДРЕСА_1, з метою забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору. Під вказаним застереженням вказано прізвище ОСОБА_7 та його підпис.

02 серпня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № K30K15006505 від 08серпня 2007 року сторони уклалидоговір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., зареєстрованою в реєстрі за № 1532, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат загальною площею 80,90 кв.м., житлова площа - 37,40 кв.м.

15 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладенододаткову угоду до кредитного договору № K30K15006505 від 08 серпня 2007 року.

Пунктом 1 додаткової угоди визначено, що суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 121,99 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 дол. США, пеня у розмірі 121,99 дол. США.

Сторони п.3. додатової угоди погодили, що п.7.1 договору буду викладено в наступній редакції: Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 08серпня 2007 року до 08серпня 2037 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії (далі - кредит) у розмірі 131000 дол. США на наступні цілі: на купівлю квартири, а також 42111.67 доларів США на сплатустрахових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Згідно п.6 додаткової угоди погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додатку 1 до додаткової угоди).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при підписанні кредитного договору, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договори містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилаються у своїй позовній заяві

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Визнання договору недійсними можливе лише з підстав визначених законом, а саме відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ст.203 ЦК України.

Згідно частин 2, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при підписанні спірнихдоговорів погодилась з його умовами, не заперечувалапроти надання кредитупро що, свідчить її підпис на вказаному договорі.

Посилання апелянта на те, що позивач не ознайомилась з договором є необґрунтованими з огляду на те, що як вбачається з оскаржувані договори підписані позивачем. Крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивача не ознайомлено з умовами договору.

З матеріалів вбачається, що оспорюваний кредитний договір був схвалений сторонами договору, відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» виконано свої зобов'язання за договором про надання кредиту № K30K15006505від 08 серпня 2007 року надано кошти в розмірі встановленому в договорі, а позивачем шляхом отримання коштів, сплати за користування кредитними коштами процентів, комісії та пені.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимого розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при підписанні спірного кредитного договору погодилась з його умовами, не заперечувала проти надання кредиту в іноземній валюті - доларах США, сплати процентів та інших платежів в іноземній валюті. Кредитний договір був підписаний обома сторонами, відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договорів не висловлювали, підпис позивача на договорі свідчить про її згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що правових підстав для визнання договорів недійсним немає.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення заявленим позовним вимогам.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: