Номер провадження: 22-ц/785/3561/16
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року,

встановила:

12.01.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю характерів та поглядів на життя, сторони шлюбних відносин не підтримують з грудня 2015 року, ведуть окреме господарство. У теперішній час сім'я існує лише формально. Після розірвання шлюбу просила відновити їй прізвище згідно з свідоцтвом про народження «Волошина».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 17 вересня 2011 року, реєстрація шлюбу зроблена у Другому Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №256, розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу: чоловіка - «ОСОБА_3», дружини - «ОСОБА_2». Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким встановити між подружжям режим окремого проживання аж до часу надходження від того з подружжя, хто подав таку заяву, зустрічної заяви про її відкликання та просила забезпечити для подружжя запропонований порядок проживання.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що районний суд при ухваленні рішення помилково прийняв до уваги довід позивачки стосовно окремого ведення господарства, адже ОСОБА_3 працює моряком та відповідно до умов контракту в термін до півроку перебуває за межами України та не в змозі на постійній основі вести сумісне господарство. Також представник ОСОБА_3 зазначила, що суд першої інстанції надав малий строк для примирення подружжя у один місяць, тоді як діючим законодавством передбачено призначення подружжя строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Крім того вказала, що через помилку представника ОСОБА_3 під час попереднього судового засідання не було подано заяви про встановлення режиму проживання подружжю, однак районний суд під час розгляду справи не прийняв до уваги ці пояснення відповідача та не розглянув питання про встановлення такого режиму проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.09.2011 року, який зареєстрований Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управляння юстиції, актовий запис №256, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 17.09.2011 року (а.с.7).

Від шлюбу спільних дітей немає.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2016 року, за клопотанням представника відповідача, сторонам був наданий строк для примирення до 17.03.2016 року. Після закінчення строку позивачка та її представники наполягали на задоволенні позовних вимог та просили розірвати шлюб з відповідачем.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що сторони подружніх відносин не підтримують з грудня 2015 року, спільного господарства не ведуть, в даний час шлюб носить формальний характер, а також враховував те, що вжиті судом міри щодо примирення сторін не привели до відновлення сім'ї.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги що районний суд надав малий строк для примирення подружжя у один місяць є не обґрунтованими з огляду на те, що такий строк передбачений діючим законодавством. Крім того, на день розгляду справи апеляційним судом минуло 3 місяці з дати винесення ухвали про надання строку на примирення, однак сторони і за цей період часу так і не примирились.

Вимоги апеляційної скарги щодо встановлення між подружжям режим окремого проживання не були заявлені в суді першої інстанції, отже не можуть бути задоволені судом апеляційної інстанції.

Отже, докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук