БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/513/16, cправа № 361/8266/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» квітня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

секретаря - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська рада Київської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини й стягнення аліментів на її утримання,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він із відповідачем із 20 червня 2008 року по 29 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дитину ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення ОСОБА_2 проживала із донькою у її матері в місті Луганську. З початком проведення в Україні антитерористичної операції відповідач ОСОБА_2 переїхала проживати у місто Вишгород Київської області. У цей час донька ОСОБА_6. проживала із ним. Він займався вихованням та утриманням дитини, перешкод у спілкуванні їй із матір'ю не чинив. Через відсутність постійного заробітку й неможливість винайняти житло відповідач повернулася проживати у місто Луганськ. У жовтні 2015 року відповідач ОСОБА_2 приїхала побачитися із донькою й вмовила його надати дозвіл на виїзд з дитиною до міста Луганська. Отримавши такий дозвіл, ОСОБА_2 у подальшому відмовилася повернути дитину й по цей час проживає з нею у місті Луганську. Зважаючи на те, що він займався вихованням дитини, турбувався й турбується про неї, матеріально забезпечений, й те, що проживання дитини на території, де проводяться бойові дії, становить для неї небезпеку, відсутність у відповідача власного помешкання й постійного заробітку, просить суд: - визначити місце проживання ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, із ним за його місцем проживання; - стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6. у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання до суду позову й до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники: ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, в тому числі й шляхом опублікування оголошення у пресу.

У судовому засіданні представник Броварської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, Сундук Л.І., не заперечуючи позитивні характеристики позивача як батька, гарні умови його проживання й можливість надати дитині належне виховання та догляд, не підтримала позов з підстав невиконання при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, й ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебували у зареєстрованому шлюбі із 20 червня 2008 року. Вони є батьками ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9).

На підставі рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 29 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 розірвано (а.с.10).

Як вбачається із копії характеристики директора Спеціалізованої школи № 239 м.Києва від 24 листопада 2015 року, ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у 2-В класі цієї школи. Батько ОСОБА_1 належним чином реалізовує свої права та обов'язки по відношенню до доньки. Активно цікавиться її шкільним життям, стосунками в учнівському колективі, успішністю у навчанні та дисципліною. ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, є активним членом батьківського комітету, систематично спілкується з викладачами з питань, які стосуються шкільного та позашкільного життя доньки, її фізичного та морального розвитку, здоров'ям (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. За 2014 рік ним одержано дохід у розмірі - 126 900 грн. 00 коп. У нього у власності перебувають: житловий будинок АДРЕСА_1, автомобіль марки «Мercеdes-Веnz», модель «ML 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 18, 19, 21).

Крім того, у ОСОБА_6. у користуванні перебувають: квартира АДРЕСА_2 й квартира АДРЕСА_3 (а.с. 22, 23, 26).

Із характеристики сусідів за місцем проживання, а саме будинків АДРЕСА_4, видно, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_3 із 2014 року разом із ОСОБА_7, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. За час проживання виявив себе виключно з позитивної сторони, як доброзичлива, привітна, відповідальна, порядна, чесна та працьовита людина. Конфліктів із сусідами не мав, не допускав порушень громадського порядку. Виявляє уважність по відношенню до дочки ОСОБА_6., належним чином реалізовує свої батьківські обов'язки, забезпечує дитину матеріально (а.с.25).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що їй відомі позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, а також їхня малолітня дитина ОСОБА_6. Дитина любить обох батьків, однак прихильна вона більше до батька. ОСОБА_1 займається вихованням дитини, її духовним розвитком, здатен її матеріально забезпечити. Їй відомо, що ОСОБА_2 не бажає відпускати дитину. Коли вони тісно спілкувалися, то вихованням займалася ОСОБА_2, а фінансову відповідальність за належне утримання сім'ї ніс ОСОБА_1 Останній раз вона бачила дитину восени 2015 року перед канікулами, а відповідача ОСОБА_2 понад півтора роки назад. Батько більше приділяє уваги дитині, а ніж мати. Цивільна дружина ОСОБА_2 приїздить у квартиру АДРЕСА_3, але ще в ній не проживала.

Свідок ОСОБА_9 дав показання про те, що малолітня ОСОБА_6. більше схильна до батька ОСОБА_6., а ніж до матері ОСОБА_2 Також дитина ближче до батьків ОСОБА_6. Батько дитині приділяє багато часу, цікавиться її успіхами у навчанні, організовує відпочинок, матеріально її утримує. Мати ОСОБА_2 більше часу приділяє собі, а ніж дитині. Йому відомо, що матір забрала дитину зі школи й не повертає її.

Свідок ОСОБА_10. дав показання про те, що малолітня ОСОБА_6. дуже добре відноситься до батька ОСОБА_6. Останній постійно про неї турбується, займається її вихованням та матеріальним утриманням. Відповідач ОСОБА_2 до жовтня 2015 року не перешкоджала ОСОБА_6. у спілкуванні з дитиною. Останній раз бачив дитину восени 2015 року.

Як видно із копії повідомлення служби у справах дітей Луганської обласної державної адміністрації від 30 листопада 2015 року № 541, - виконавчий комітет Артемівської районної у місті Луганську ради не здійснює свої повноваження, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області. Повноваження виконавчого комітету Артемівської районної у місті Луганську ради не делеговані жодному органу виконавчої влади у зв'язку із тим, що є органом місцевого самоврядування, який згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» створюється відповідною радою (а.с.66).

Згідно із повідомленням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 21 березня 2016 року № 1-18/396, наданого на запит суду, - 19 листопада 2015 року спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї проведено обстеження умов проживання ОСОБА_6. за адресою: АДРЕСА_3 й встановлено, що помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам й придатне до проживання. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 підтвердив, що його малолітня донька ОСОБА_2 разом із матір'ю ОСОБА_2 проживає за межами міста Бровари, а тому орган опіки та піклування не має законних підстав для надання висновку до суду щодо визначення місця проживання дитини (а.с.82).

Статтею 7, частиною другої статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначено, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Усі люди мають право на рівний захист від будь-якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом.

Згідно із принципом 6 «Декларації прав людини», проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування.

Відповідно до частини другої статті 1, частини першої статті 2, частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України постановою від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини.

Відповідно до статей 160, 161 Сімейного кодексу України місце (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не було надано суду достатніх підстав, для прийняття рішення про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6. саме із ним, а не з матір'ю ОСОБА_2

Більш того, за весь час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 не було доведено суду достовірність місця проживання відповідача ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_6. Заходи, які вживалися судом для встановлення реєстрації місця проживання відповідача й малолітньої дитини результатів не дали. Достовірно встановити ставлення матері до дитини, до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до одного із батьків за викладених обставин не вдалося.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, третьою статті 181, статті 183 СК України способи виконання обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_6. щодо визначенням місця проживання дитини із ним, то підстави для стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_6. відсутні.

Крім того, у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що він не потребує сплати аліментів відповідачем ОСОБА_2

З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає через недоведеність заявлених вимог.

Керуючись статтями 212 - 215, 367 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин