Провадження № 2/235/2103/16
Справа № 235/4617/16ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю третьої особи Єрмакович Н.Б.

за участю представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Красноармійське міськрайонне управління юстиції Донецької області, приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Єрмакович Н.Б. про визнання договору дарування квартири недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Красноармійське міськрайонне управління юстиції, приватний нотаріус міського нотаріального округу Донецької області Єрмакович Н.Б. про визнання договору дарування квартири недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 07.04.2014 року по теперішній час на примусовому виконанні ВДВС Красноарміського МРУЮ Донецької області перебуває виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 33889,83 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн, заподіяних злочином.

02.04.2015 року ОСОБА_4 досяг повноліття та за постановою від 08.06.2015 року державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області набув статусу боржника замість ОСОБА_6 В результаті повної бездіяльності державного виконавця боржник ОСОБА_4 під час виконання дій безперешкодно здійснив 06.04.2015 року відчуження належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, про що їй стало відомо. Враховуючи, що вона є стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 42834892, ВП № 42834883 за виконавчими листами № 1 кп/235/318/13 виданими 20.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 33889,83 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн., заподіяних злочином , вона є заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено правочином, який вчинив ОСОБА_4, здійснивши відчуження наявного у нього майна- квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 під час примусового виконання рішення суду 06.04.2015 року. На час подачі позову рішення суду відповідачем ОСОБА_4 не виконано, останній всіляко ухиляється від примусового виконання, чим порушуються її права та інтереси . Оскільки вказане житло було єдиним житловим приміщенням, у якому був зареєстрований та яке було власністю відповідача ОСОБА_4, проте відчужив його на користь своєї дівчини шляхом укладення договору дарування через прилюдні торги, при цьому усвідомлював, що є реальним боржником, що повинен відповідати за виконання судового рішення про стягнення сум на її користь, вважає, що він уклав таку угоду на вкрай невигідних умовах- безоплатно позбавивши себе єдиного наявного житла. Окрім того, звіт про оцінку майна був вчинений неповнолітнім ОСОБА_4, проте правом на укладення такої угоди станом на час проведення оцінки 25.03.2015 року користувалась лише опікун ОСОБА_7, яка офіційно була визнана боржником за виконавчим листом № 1-кп/235/318 від 20.03.2014 року. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Просить визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 06.04.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Єрмакович Н.Б., зареєстрований в реєстрі під № 160 недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ( а.с. 64).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати без її участі ( а.с. 56).

Третя особа Єрмакович Н.Б. в судовому засіданні пояснила, що дійсно посвідчувала договір дарування від 06.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_4 подарував квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_5 Обдарована дівчина перебувала у шлюбі, та ОСОБА_4 пояснив, що це близька його родичка. Звіт про оцінку майна, укладений неповнолітнім ОСОБА_4 , є дійсним. Як пояснив ОСОБА_4 про наявність виконавчого провадження він не знав.

Представник третьої особи - заступник начальника Покровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судовому засіданні пояснила, що два тижня тому до її провадження надійшов виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів. Факт ухилення боржника, відповідача по справі, від виконання рішення суду, має місце, оскільки підтверджений відповідними рішеннями суду. Заміна сторони виконавчого провадження з ОСОБА_6 на ОСОБА_4 була здійснена вже після вчинення боржником оспорюваного правочину. На теперішній час виконавче провадження не закінчено, оскільки боргові зобов»язання відповідача ОСОБА_4 перед позивачкою не виконані. Просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Рішенням Красноаромійського міськрайонного суду від 24.06.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору квартири недійсним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, треті особи: Красноармійське міськрайонне управління юстиції Донецької області, приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Єрмакович Н.Б. відмовлено.( а.с. 9).

Як встановлено зазначеним рішенням суду , ухвалою Краснармійського міськрайонного суду від 12.12.2013 року до неповнолітнього ОСОБА_4 були застосовані примусові заходи медичного характеру-передача під нагляд опікуна - баби ОСОБА_6 ( а. с. 9-11).

Ухвалою колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного Суду Донецької області від 28.02.2014 року з законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_1 була стягнута матеріальна шкода у розмірі 33889,83 грн. та моральна шкода у розмірі 100000 грн. до досягнення повноліття ОСОБА_4 ( а.с.105-107).

20.03.2014 року Красноармійським міськрайонним судом видані виконавчі листи про стягнення із законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітної ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 33889,83 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 до досягнення повноліття ОСОБА_4 ( а.с. 9-11, 108).

02.04.2015 року відповідач ОСОБА_4 досяг повноліття, отже відповідно до положень ч. 1 ст. 34 ЦК України набув повну цивільну дієздатність.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 06.04.2015 року ОСОБА_4 передав безоплатно квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у власність обдарованої ОСОБА_5 ( а. с. 90-91).

Як вбачається із звіту про оцінку майна № 00041 підставою для проведення оцінки є договір № 33 від 25.03.2015 року, замовником оцінки є ОСОБА_6 ( а. с. 113-120), тобто на той час стороною виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка зазначає, що зазначений договір дарування квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, був вчинений під впливом тяжкої обставини, вкрай на невигідних умовах, оскільки , за її думкою, усвідомлюючи, що є боржником за виконавчим листом, та намагаючись уникнути від відповідальності, передбачену за невиконання рішення суду сплатити суму боргу позивачці, безкоштовно передав у власність ОСОБА_5 належний йому об»єкт нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Положеннями ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно зі ст. 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.

При розгляді зазначеної категорії справ потрібно враховувати такі фактори, як майновий і психічний стан осіб та їх близьких напередодні й на момент вчинення правочину; співмірність наданих послуг із вартістю переданого за правочином майна; наявність іншого житла або іншого місця помешкання в разі відчуження житла, а також враховувати їх вплив на формування волевиявлення сторін.

Тяжкі обставини судді розуміють як не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми. Наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть годувальника, крайня нужденність її сім'ї, загроза втратити заставлене житло чи банкрутства, надзвичайно низька винагорода за виконану роботу або надану послугу, порівняно з вартістю відчужуваної речі, та інші обставини, для усунення чи пом'якшення яких необхідно терміново укласти цей правочин. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Законність змісту правочину здатність суб'єктів правочину на його вчинення; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам закону; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Недійсність правочинів, незалежно від особливостей їхнього конкретного виду, об'єднує одна спільна риса - вони суперечать правовим нормам. ЦК України завжди стає на захист порядного і добросовісного учасника правочину і сприяє здійсненню його майнових інтересів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогамст. 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року у справі №6-69цс14, та від 11 листопада 2015 року у справі №6-1124цс15, №6-2087цс15; від 16 березня 2016р. №6-93цс16,які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Таким чином, лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність у позивача перед відповідачем невиконаного рішення суду підтверджується як матеріалами справи , так і поясненнями представника третьої особи, позивачки в судовому засіданні.

Факти ухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання рішення суду про стягнення матеріальної і моральної шкоди на користь позивачки, та зміна відповідачем ОСОБА_4 свого місця проживання після укладення договору дійсно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Проте суд не може визнати вказані обставини такими, що підтверджують вчинення відповідачем ОСОБА_4 оспорюваного правочину під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, оскільки по-перше, заміна сторони у виконавчому провадженні з ОСОБА_6 на ОСОБА_4, як встановлено в судовому засіданні, була здійснена після відчуження квартири, по-друге, факт відчуження відповідачем квартири безоплатно суд не може розцінити як його намагання ухилитись від відповідальності від невиконання рішення суду у вигляді передачі безоплатно квартири, тобто позбавлення останнім житла, по-третє, згідно укладеного договору дарування в судовому засіданні взагалі не доведено позивачкою, що обдарований, в даному випадку ОСОБА_5 мала перед дарувальником ОСОБА_4 будь-які зобов»язання майнового або немайнового характеру. Тому вважати, що договір укладений на вкрай невигідних умовах неможна.

У відповідності до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки позивачкою в судовому засіданні не надано належних та достатніх доказів, підтверджуючих факт укладення відповідачем ОСОБА_4 з ОСОБА_5 договору дарування від 06.04.2015 року під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 215,216, 233, 717 ЦК України, ст.ст.ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Красноармійське міськрайонне управління юстиції Донецької області, приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Єрмакович Н.Б. про визнання договору дарування квартири недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: