У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя(далі КЕВ),боржник ОСОБА_1,на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі ВДВС),-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 р. КЕВ звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Шевченківського ВДВС.

В обгрунтування скарги зазначає,що 30.09.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЕВ заборгованості з оплати комунальних послуг 10441,18 гр. та судового збору у сумі 243 гр.60 коп.,які для примусового виконання рішення суду були направлені до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Постановою Шевченківського ВДВС від 27.01.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадженя № ВП № 46278489 за зазначеним виконавчим листом,у якій державний виконавець посилається на невідповідність виконавчих документів вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у виконавчих листах ідентифікаційного номера боржника.

23.06.2015 року та 04.09.2015 року КЕВ надіслав запити про надання інформації про стан виконання рішень, однак відповіді отримано не було.

29.09.2015 року КЕВ повторно звернувся до Шевченківського ДВС з виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЕВ заборгованості з оплати комунальних послуг 10441,18 гр. та судового збору у сумі 243 гр.60 коп.

01.10.2015 року уповноваженою особою КЕВ отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

26.11.2015 року та 04.02.2016 року КЕВ надіслав запити про надання інформації про стан виконання рішень, однак відповіді отримано не було.

23.03.2016 року при моніторингу офіційного сайту виконавчої служби КЕВ дізнався про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавчі провадження», однак при цьому виконавчий документ так і не був направлений на адресу КЕВ.

Посилаючись на ст. 383-387 ЦПК України, просить суд визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та скасувати постанову № 49015695 від 21.12.2015 року та зобов*язати відкрити виконавче провадження.

В судове засідання представник стягувача не з*явився,подав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги просив задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

В судове засідання представник Шевченківського ВДВС не з*явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд скарги без його участі, крім того надав суду постанову про скасування процесуального документу та постанову про відновлення виконавчого провадження.

Зацікавлена особа боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з*явилася,викликалася належним чином шляхом направлення судової повістки,про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки,що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Всебічно вивчивши обставин справи, оцінивши в сукупності письмові докази,суд встановив,що скарга підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,якщо вважають,що рішенням,дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їх прав чи свободи.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було видано виконавчі листи № 336/3781/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЕВ заборгованості з оплати комунальних послуг 10441,18 гр. та судового збору у сумі 243 гр.60 коп.

09.12.2014 р. стягувач звернувся до ВДВС Шевченківського району з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаних виконавчих документів.

Постановою Шевченківського ВДВС від 20.10.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадженя № ВП № 45175111 за зазначеним виконавчим листом, відмовлено у відкритті виконавчого провадження відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач повторно звернувся до Шевченківського ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 336/3781/14-ц, однак державним виконавцем винесено постанову від 27.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадженя № ВП № 46278489 за виконавчим листом,у якій державний виконавець посилається на невідповідність виконавчих документів вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у виконавчих листах ідентифікаційного номера боржника.

23.06.2015 року та 04.09.2015 року КЕВ надіслав запити про надання інформації про стан виконання рішень, однак відповіді отримано не було.

29.09.2015 року КЕВ звернувся до Шевченківського ДВС з виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЕВ заборгованості з оплати комунальних послуг 10441,18 гр. та судового збору у сумі 243 гр.60 коп.

01.10.2015 року уповноваженою особою КЕВ отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

26.11.2015 року та 04.02.2016 року КЕВ надіслав запити про надання інформації про стан виконання рішень, однак відповіді отримано не було.

23.03.2016 року стягувач дізнався про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавчі провадження», однак при цьому виконавчий документ так і не був направлений на адресу КЕВ.

Обставини щодо неповідомлення стягувача КЕВ доказами Шевченківського ВДВС не спростовані.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

3. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Таким чином, бездіяльність яка проявилась як ігнорування державним виконавцем заяв стягувача,є протиправною.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним.

Порушення прав заявника як стягувача у виконавчому провадженні,які він визначив у скарзі,знайшли своє підтвердження,а з матеріалів справи суд встановив,що дії державного виконавця були вчинені без врахування положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом роз*ясень п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р.»Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,при розгляді скарг на рішення,дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати ,що державний виконавець зобов*язаний вживати передбачені Законом «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень,неупереджено,своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(ч.1 ст.11),а особи,які беруть участь у виконавчому провадженні,зобов*язані сумлінно користуватись усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій(ч.7 ст.12)

Відповідно до ст.387 ЦПК України,якщо за результатами розгляду скарги на рішення,дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд встановить,що рішення,дії чи бездіяльність були неправомірними,суд визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними та зобов*язує державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням викладеного вище суд встановив підстави для задоволення скарги,оскільки бездіяльність державного виконавця,яку за змістом скарги визначив заявник,встановлено та доведено доказами.

Суд встановив з копії постанови № 49015695 від 04.04.2016 року Начальника відділу Шевченківського ВДВС ОСОБА_2 суд встановив, що постанову «Про повернення виконавчого документа стягувачу» від 21.12.2015 року скасовано, та виконавче провадження за виконавчим листом № 336/3781/14-ц відновлено, що підтверджується відповідною постановою.

Таким чином, суд встановив, що Шевченківським ВДВС добровільно відновлено право стягувача щодо виконання рішення.

На підставі ст.383,387 ЦПК України,ст.11,18 Закону України «Про виконавче провадження»,суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя,боржник ОСОБА_1,на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 49015695 за виконавчим листом № 336/3781/-14ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя заборгованості з оплати комунальних послуг 10441,18 гр. та судового збору у сумі 243 гр.60 коп.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п*яти днів після її оголошення шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А.Галущенко