УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності на частину в загальному майні за вимогою інших співвласників,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення права на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на цю частину квартири, яка належить ОСОБА_5 з виплатою їй компенсації у розмірі вартості її частки.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини зазначеної квартири. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в розмірі 97 406 грн, які знаходяться на депозитному рахунку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що позивачеві ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, а на підставі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині відповідачеві ОСОБА_5 належить 1/4 частина спірної квартири (а.с.8-9, 80-81, т. 1).

Позивач зі своєю сім'єю проживає у спірній квартирі, відповідач постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділено ОСОБА_5 у користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м, кладову площею 1,6 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м, а всього 13,3 кв.м відповідно до належної їй 1/4 частини спірної квартири. (а.с.152-154,155-156, т. 1).

Відповідно до висновку №14 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 21 квітня 2014 року судовим експертом ОСОБА_7, вартість спірної квартири становить 389 624 грн, ринкова вартість 1/4 частини цієї квартири складає 97 406 грн (а.с. 39-61, т. 1).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є не значною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є не можливе; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, відповідач згоди на отримання компенсації вартості її частки у спірній квартирі не надала, спільне володіння і користування спірною квартирою є можливим, що встановлено рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року (а.с.152-154,155-156, т. 1), а припинення права власності на 1/4 частину спірної квартири завдасть істотної шкоди інтересам останньої через відсутність у неї у власності іншого житла.

При цьому, апеляційним судом було враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (№6-68цс14), відповідно до якої право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, і не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова