АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року про задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» (далі ГБК «Енергетик-2») про визнання права власності на гараж.

В ході розгляду справ представник ОСОБА_1 падав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на гараж НОМЕР_1, який знаходиться по вул.Камишанська, 4 в м.Києві, ГБК «Енергетик-2.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року задоволено заяву про забезпечення її позову.

До розгляду справи по суті накладено арешт на гараж НОМЕР_1, який знаходиться по вул. Камишинська, 4 в м. Києві, ГБК «Енергетик-2», загальною площею 158,9 кв.м. Заборонено вчинення будь-яких дій, спрямованих на зміну права власності на гараж НОМЕР_1 по вул. Камишинська, 4 в м. Києві, ГБК «Енергетик-2». Стягувачем є ОСОБА_1 а боржником є ГБК «Енергетик-2»,.Ухвала є виконавчим документом. Ухвалу суду допущено до негайного виконання. Строк пред'явлення ухвали до виконання становить 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ГБК «Енергетик-2» подали апеляційну скаргу, в якій з посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, подавши клопотання через свого представника ОСОБА_2, про розгляд справи за її відсутність (Т.2, а.с.3).

В судовому засіданні голова ГБК «Енергетик-2» - Іценко М.М. та представники ГБК «Енергетик-2» - Курбет В.В., Підлісний В.О. апеляційну скаргу підтримали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов»язку певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов»язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з позовній заяви, між сторонами існує спір про визнання права власності на нерухоме майно: гараж НОМЕР_1 вул. Камишанська, 4-а, в м.Києві, ГБК «Енергетик-2».

Забезпечення позову у спосіб, заявлений представником позивача, відповідає характеру спірних правовідносин та зможе забезпечити виконання рішення суду після вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, суть позовних вимог та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі та порушити права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність задоволення заяви про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, з метою уникнення його можливого відчуження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права.Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді