Справа № 127/2541/16-ц
Провадження 2/127/2087/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представників третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_8 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, треті особи без самостійних вимог виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСББ «Успенського-57» про визнання права користування житлом, -

в с т а н о в и в:

представник ОСОБА_1 позов мотивувала тим, що її брат ОСОБА_8 до 17.01.2005 року перебував в шлюбі із ОСОБА_10 і проживав та був зареєстрований в квартирі за адресою м. Вінниця, вул. Ватутіна, 56/150, власником якої є ОСОБА_10, проте після розірвання шлюбу з 2005 року почав проживати в сім`ї ОСОБА_1 і вселився в квартиру № 11 гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2013 року ОСОБА_8 визнано недієздатним і в 2014 році призначено опікуном ОСОБА_1 З 2005 року і по даний час ОСОБА_8 постійно проживає і користується житлом квартирою № 11 гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, опікун несе витрати по утриманню квартири, проте ОСОБА_8 не може зареєструватись за вказаною адресою, оскільки виконком не надає дозволу на його реєстрацію у квартирі. З метою захисту житлових прав недієздатного і відповідно до ст.ст. 61, 64 ЖК УРСР представник просила визнати за ОСОБА_8 право користування квартирою № 11 в будинку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці з 2005 року.

03.10.2016 року представник ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і в зв`язку з тим, що в 2006 році підприємством «Вінницяводоканал» проводилась інвентаризація житлових приміщень та була змінена нумерація кімнатАДРЕСА_1 присвоєно № 12, просила визнати за ОСОБА_8 право користування квартирою № 12 (до 2006 року квартира № 11) в будинку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці з моменту вселення з 2005 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_8 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали відповідно до обставин, що викладені в позові. Додатково представник ОСОБА_2 повідомила, що правовою підставою позову є ст.ст. 61, 64 ЖК УРСР, оскільки ОСОБА_8 є членом сім`ї ОСОБА_1 і з 2005 року до 2016 року проживав в квартирі № 11, яка складається з двох кімнат житловою площею 26 кв.м. Після примусового виконання рішення суду в 2016 році про виселення ОСОБА_1 її брат ОСОБА_8 також не проживає в квартирі, в даний час її фактично займає сім`я ОСОБА_9. Просила врахувати, що орган опіки і піклування протягом багатьох років здійснював контроль за недієздатним за цією адресою, комісії складали акти обстеження житлово-побутових умов, що підтверджує факт постійного проживання ОСОБА_8 в спірній квартирі. Він не був зареєстрований за цією адресою, тому з ним неможливо укласти договір найму, а виконком ніяких дій щодо захисту порушених прав не вчиняє.

Представник відповідача виконкому Вінницької міської ради - ОСОБА_3 позов не визнала, оскільки ОСОБА_8 не проживав у спірному житлі, ордеру на його вселення немає, тому і правових підстав для визнання за ОСОБА_8 права користування квартирою № 12 в гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського на підставі ст.ст. 61, 64 ЖК УРСР немає. Просила врахувати що в звязку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем реєстрації протягом тривалого часу і передачею цієї кімнати в користування квартирантам, вона за рішенням суду від 02.11.2007 року була визнана такою, що втратила право користування житлом і знята з реєстрації, а в подальшому рішеннями суду від 30.10.2009 року, від 07.07.2015 року, була виселена разом із членами сім`ї з житлового приміщення № 12/1 і 12/2, оскільки безпідставно займала це житло. В подальшому ордер на вселення був наданий іншій сім`ї. Просила врахувати, що гуртожиток перебуває на балансі ОСББ «Успенського-57» з 2014 року і нумерації кімнат змінились, тому квартира, яку займала ОСОБА_1, відповідає інвентаризаційному № 12. Також звернула увагу, що ОСОБА_8 має у власності 1/3 частку квартири, яку набув внаслідок приватизації, зареєстрований у власній квартирі, крім того, він перебуває на соціальному квартирному обліку під № 1 загальної черги та в списку на першочергове отримання житла по висновку ЛКК за № 1.

Представник третьої особи ОСОБА_9В ОСОБА_6 позов не визнала і пояснила, що в 2005 році їх сім`я отримала ордер на вселення в кімнату № 12 в гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського, але оскільки кімнату займала ОСОБА_1 і квартиранти, тривали судові спори з приводу права користування житлом, вони змогли вселитись лише в 2016 році після її примусового виселення. ОСОБА_8 не проживав в гуртожитку, лише тимчасово з`являвся, а мав постійне місце проживання на батьківщині. Просила відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_5 вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки в квартирі № 11 вони проживають на підставі ордеру від 07.12.2007 року, а до цього квартиру з 1988 року займали батьки. В квартирі, яку раніше безпідставно займала ОСОБА_1, і яка на даний час відповідає номеру 12, проживає сім`я ОСОБА_6. Просили врахувати, що ОСОБА_8 ніколи із нею в квартирі № 12 не проживав, а з 2005 року вона здавала житло квартирантам, оскільки сама проживала в Київській області і лише з`являлась тимчасово. ОСОБА_8 не хотів бути в гуртожитку і ніколи не вважав кімнати своїм житлом.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_11 підтримала позов ОСОБА_1, і повідомила, що про недієздатного ОСОБА_8 органу опіки і піклування стало відомо в 2013 році. Комісія неодноразово виходила за цією адресою протягом року, але не заставала в помешканні хворого та особу, що здійснює догляд за ним. Потім ОСОБА_1 сама з`явилась до виконкому з заявою про встановлення опіки і надала довідки з ЖЕК про те, що ОСОБА_8 проживає в квартирі № 11 без реєстрації. Під час складання актів протягом 2014-2015 років ОСОБА_1 і ОСОБА_8 були за вказаною адресою.

Представник ОСББ «Успенського-57» ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні позову і надала письмові заперечення (а.с. 112-114).

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2013 року визнаний недієздатним, а з 11.11.2014 року опікуном призначена ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання за ОСОБА_8 права користування квартирою № 12 в гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці представник позивача ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_8 як член її сім`ї з 2005 року по 2016 рік постійно проживав в цій квартирі, тому відповідно до ст.ст. 61, 64 ЖК України набув права користування житлом.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що будівля № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці є гуртожитком, перебувала на балансі СП «Благоустрій» Вінницького обласного комунального виробничого підприємства ВКГ «Вінницяводоканал». Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 13.11.2008 року гуртожиток прийнятий у комунальну власність територіальної громади м. Вінниці і переданий на баланс ЖЕК №5 з 01.02.2009 року. З 13.02.2014 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 335 гуртожиток перебуває на балансі ОСББ «Успенського-57».

31.05.2005 року сім`ї ОСОБА_12 був виданий ордер № 12 на вселення до кімнат № 12/1 і №12/2 і з 31.05.2005 року він зареєстрований у цьому приміщенні (а.с. 125, 146).

Згідно копії технічного паспорту на приміщення гуртожитку квартира № 12 складається з коридору 12-1 площею 4,2 кв.м., кімнати 12-2 площею 13,8 кв.м., кімнати 12-3 площею 12,2 кв.м. (а.с. 136-140).

Також в судовому засіданні було встановлено, що інвентаризаційний номер квартири змінився з № 11 на № 12.

Згідно ст. 128 ЖК УРСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства УРСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК УРСР).

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що ордеру на вселення ОСОБА_8 не було.

Також порядок надання жилої площі в гуртожитках, вселення на надану жилу площу, користування цією жилою площею та виселення з гуртожитків встановлюється Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 року.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ даного Положення вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Також п. 10 Положення визначено, що жила площа в гуртожитках не надається особам, які забезпечені житлом у тому самому населеному пункті, де зареєстровано гуртожиток.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 і є власником 1/3 частки цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1999 року. Право власності зареєстроване в КП «ВМБТІ» (а.с. 71).

Враховуючи те, що ордер на вселення у гуртожиток ОСОБА_8 не надавався, він має у власності інше житлове приміщення, відповідно до ордеру в кімнати № 12/1 і 12/2 вселені інші особи, суд вважає, що підстав для визнання за ОСОБА_8 права користування цими приміщеннями немає.

До даних правовідносин не підлягають застосуванню ст.ст. 61, 64 ЖК УРСР, на які посилались представники позивача при обґрунтуванні позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача.

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України).

Суд враховує, що будівля № 57 по вул. Г.Успенського є гуртожитком і ОСОБА_1 не була наймачем житлових приміщень в гуртожитку.

Згідно картки форми № 17 (а.с. 27) сім`ї ОСОБА_13 (бувший чоловік ОСОБА_1М.) виділялась кімната № 11/1 по вул. Г.Успенського, 57 і ОСОБА_1 з 28.07.1983 року була зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 141).

Проте, згідно рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року, яке набрало чинності 10.12.2007 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області 10.12.2007 року, відповідач ОСОБА_1 разом із членами сім`ї ОСОБА_14, ОСОБА_15 визнані такими, що втратили право користування житлом в гуртожитку кімнатою № 11 (12) по вул. Г.Успенського, 57 в м. Вінниці. При розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідачі незаконно утримують кімнату № 12/1 та 12/2, в яких раніше вони проживали, а потім вибули на інше місце проживання. ОСОБА_1 в порушення п. 15 Примірного положення про гуртожитки передавала кімнату № 12 в користування сторонніх осіб. Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 проживала в Київській області, де доглядала за братом і матір`ю, і навідувалась періодично із синами до спірного житла, яке знаходилось в користуванні інших осіб, переважно після звернення до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житлом.

ОСОБА_1 знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою 12.02.2008 року (а.с. 141).

Після ухвалення рішення 02.11.2007 року ОСОБА_1 продовжувала утримувати кімнату № 12 і передала її в користування іншим особам. Приймаючи до уваги дані обставини і те, що ордер на вселення до кімнати № 12 в гуртожитку ОСОБА_1 не надавався, в трудових відносинах із ВКП ВКГ «Вінницяводоканал» (балансоутримувач гуртожитку) вона не перебувала, 30.10.2009 року Староміським райсудом м. Вінниці було ухвалене рішення у справі № 2-348/2009 про виселення ОСОБА_1 разом із синами ОСОБА_14, ОСОБА_15 з кімнат № 12/1 і 12/2 гуртожитку по вул. Г.Успенського, 57 в м. Вінниці. Рішення виконане в примусовому порядку 07.05.2013 року.

Оскільки ОСОБА_1 із ОСОБА_14, ОСОБА_15 продовжували займати кімнати № 12/1 і 12/2 в гуртожитку без правових підстав, виконком Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом про їх виселення і 07.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене відповідне рішення у справі № 127/233332/14-ц, що набрало законної сили 30.12.2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно постанов державного виконавця Староміського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_16 від 04.04.2016 року рішення суду було виконане в примусовому порядку.

Суд приймає до уваги, що при розгляді попередніх справ судами було встановлено, що фактично в кімнатах № 12/1 і № 12/2 проживали квартиранти, періодично в цьому житлі з`являлась ОСОБА_1, проте факт проживання ОСОБА_8 в гуртожитку не підтвердився.

В червні 2015 року голова ОСББ ОСОБА_17 також повідомила листом директора Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_18 про те, що в довідці № 6814 від 03.02.2014 року, виданій ЖЕК № 5, вказані неправдиві відомості про проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, оскільки в 2014 році будівля гуртожитку вже була прийнята на баланс ОСББ.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, а також третя особа ОСОБА_4, представники третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 також підтвердили, що ОСОБА_8 з`являвся в квартирі № 12 лише декілька разів на рік і не проживав в ній постійно.

Оскільки показання цих свідків підтверджуються сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приймає їх до уваги.

Акт перевірки житлово-побутових умов проживання ОСОБА_8 за адресою м. Вінниця, вул. Г.Успенського, 57/11 від 22.04.2015 року, а також відомості про місце проживання ОСОБА_8, зазначені у висновках лікарських комісій (а.с. 9-17), не підтверджують того, що ОСОБА_8 проживає в цій квартирі з 2005 року на законних підставах, і не підтверджують того, що він набув права користування цим житлом.

Суд враховує, що кімнати № 12/1 і № 12/2 на підставі ордера № 12 від 31.05.2005 року перебувають в користуванні сім`ї ОСОБА_9, який до 2016 року не міг вселитись через зайняття кімнат ОСОБА_1

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Також при ухваленні рішення суд приймає до уваги розяснення, що містяться п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України".

Оскільки ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи, судові витрати слід залишити за рахунок держави (ст. 88 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 61, 64, 65, 127-131 ЖК УРСР, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: