Справа №493/276/16-ц
Провадження № 2/493/232/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2016 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді НАУМЧАК Л.І.

при секретарі ШЕСТУН І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.

Свої заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 400 кв. м. розташований житловий будинок з господарськими будівлями, які були збудовані в період часу 1973-1990 роки чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 згідно наданого дозволу на будівництво Балтської міської ради Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 як спадкоємці за законом першої черги прийняли його спадщину у вигляді вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, так як постійно проживали з ним на час відкриття спадщини та подали нотаріусу заяви про прийняття його спадщини.

Коли позивачі звернулись до приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину, то нотаріус, оглянувши всі надані ними документи на житловий будинок, відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як ОСОБА_3 за свого життя не отримав свідоцтво про право власності на збудований ними будинок. Чому він не отримав цього свідоцтва, позивачам невідомо.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та підтвердив викладене.

Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області до суду не з'явився, але надав відгук на позовну заяву, в якому просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства та за їх відсутності. (а.с.56)

Суд, ознайомившись з доводами позивачів, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 3)

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2

ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Отже, виходячи з правил ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, позивачі фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складав, а тому спадкування в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями має здійснюватись за законом. При цьому, є перешкоди для нотаріального оформлення права на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом, спадкоємцями, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

За час свого життя ОСОБА_3 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначений будинок та виготовити на власне ім'я свідоцтво на право власності на житловий будинок у зв'язку з цим приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту (а.с. 50-54) власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Балтського міської Ради депутатів трудящих від 24 травня 1973 року про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки (а.с. 12) спадкодавець отримав земельну ділянку, відведену для обслуговування будинку розміром 400 кв. м.

Отже, матеріали справи свідчать, що будинок збудовано на земельній ділянці, переданій в користування в установленому законом порядку, технічний стан будинку відповідає нормативним вимогам.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 29.06.1998 року за № 121. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За таких обставин позивачі вправі заявляти вимогу про набуття ними права на нерухоме майно - будинок в порядку спадкування за законом, позовні вимоги є правомірними.

Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 N 91 :

документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм,державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

В листі Державної реєстраційної служби від 12.03.2013 року №95-06-15-13 «Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року» визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

На підставі вищенаведеного та технічного паспорта, копію якого додають до даного позову позивачі, збудований ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями вважається прийнятим в експлуатацію і відповідно - об'єктом завершеного будівництва з моменту його будівництва, тобто будинок вважається завершений і зданий до експлуатації ще за життя ОСОБА_3 і презюмуються, що він набув на нього право власності як на об'єкт завершеного будівництва.

Спадкодавець не оформив право власності на будинок за життя, проте факт належності будинку спадкодавцю є доведеним.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилались позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.16, 328, 1216-1223, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по ? частині кожній, право власності на житловий будинок (на плані - А), загальною площею 71,1 кв. м., житловою площею 38,4 кв. м., з погребом з шийкою (на плані - Б1, б1), прибудовою (на плані - б), прибудовою (на плані - в), літньою кухнею (на плані - Б), сараєм (на плані - В), убиральнею (на плані -Г), вимощенням (на плані - І), воротами з хвірткою (на плані №1), огорожею (на плані - №2), розташовані в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 400 кв. м., які раніше належали ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ