Справа № 192/1772/15-ц
Провадження № 2/192/40/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 серпня 2006 року між Акціонерним пошто-пенсійним банком «Аваль», назва якого змінена на ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/109624/3175/74, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 87 759,00 доларів США строком на 240 місяців до 28 серпня 2026 року зі сплатою 13,25 % річних.

Відповідач згідно п. 1.3 кредитного договору зобовязалася здійснювати погашення кредиту згідно Графіку погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми кредиту, а також здійснювати погашення відсотків за користування кредитом.

Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.3.2 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за заявою позичальника на рахунок ТОВ «МБК «Україна-Канада».

Позивач посилається на те, що в повному обсязі виконав умови кредитного договору, що підтверджується заявою про перерахування коштів та меморіальним ордером № 1 від 29 серпня 2006 року.

Додатково для забезпечення вимог кредитора 29 серпня 2006 року був укладений договір поруки №014/3175/192 між банком та ТОВ «МБК «Україна-Канада», відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань.

В період дії кредитного договору відповідач ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобовязання за договором, а саме не здійснює щомісячну сплату відсотків за користування кредитом, проте має переплату за тілом кредиту на суму 40334,67 доларів США.

Позивач посилається на те, що станом на 29 вересня 2015 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 932,45 доларів США, що еквівалентно 171 467 гривням 77 копійкам, а також заборгованість за відсотками в розмірі 7 273,68 доларів США, що еквівалентно 157 2227 гривням 80 копійкам, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання за кредитним договором, то позивач з посиланням на ч. 2 ст. 1050 ЦК України змушений звернутись до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних ресурсів у повному обсязі разом зі сплатою відсотків, належних до сплати на дату предявлення вимоги.

Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Згідно заяви, поданої до суду, прохав розглядати справу у його відсутність (а.с.37,82), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, яка про час та місце розгляду справи повідомлена через свого представника ОСОБА_3 (а.с.120), в судове засідання 13 травня 2016 року не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а від її представника надійшла до суду заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення відсотків за період з 30 жовтня 2008 року по 30 червня 2012 року (а.с. 125), яку просила розглянути без їхньої участі.

Представник відповідача ТОВ «МБК «Україна-Канада», який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.124), в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки(штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.

Судом встановлено, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назва якого змінена на ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» (а.с.29-31) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/109624/3175/74, відповідно умов якого останній було надано кредит в сумі 87 759,00 доларів США строком на 240 місяців до 28 серпня 2026 року зі сплатою 13,25 % річних (а.с.12-13).

Згідно п. 1.3 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязалася здійснювати погашення кредиту згідно Графіку погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми кредиту, а також здійснювати погашення відсотків за користування кредитом (а.с.14-19), а зазначене свідчить про те, що між сторонами укладено кредитний договір відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору, надання кредитних коштів відбулося шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за заявою позичальника на рахунок ТОВ «МБК «Україна-Канада», що підтверджується заявою позичальника від 29 серпня 2006 року (а.с.22), меморіальним ордером № 1 від 29 серпня 2006 року (а.с.23), випискою по рахунку (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_2 здійснила переплату за тілом кредиту, яка станом на 01 вересня 2015 року становить 40 334,67 доларів США, що не оспорюється сторонами, проте не здійснювала погашення відсотків за отриманим кредитом, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 28 вересня 2015 року за відсотками в загальній сумі 7 273,68 доларів США (а.с.8-11).

Згідно п.6.5договору, у разі невиконання позичальником своїх зобовязань за умовами кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та штрафними санкціями (а.с.13), оскільки відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення відповідач повідомлялася позивачем шляхом направлення письмової вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором від 01 липня 2015 року (а.с.25),але і після цього відповідачем заборгованість за кредитним договором погашена не була, в тому числі і за простроченими відсотками.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, у звязку з чим у позивача виникло право вимагати дострокового повернення отриманих відповідачем кредитних коштів, відсотків за користування ними.

В той же час судом враховано, що згідно розрахунку заборгованості (а.с.8-11), позивач в період з 29 серпня 2008 року по 28 жовтня 2008 року здійснила дострокове погашення тіла кредиту на загальну суму 79 826,55 доларів США та 30 жовтня 2008 року припинила здійснювати погашення відсотків за користування кредитними коштами, хоча зобовязана була це робити.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Представник ОСОБА_2 в заяві про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення відсотків, нарахованих за період з 30 жовтня 2008 року по 30 червня 2012 року в розмірі 3 960,33 доларів США (а.с.125), вважає, що банк звернувся з позовом до неї з пропуском такого строку, у звязку з чим просить відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно п.10.4 кредитного договору, до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Позивач з вимогою про дострокову сплату тіла кредиту та нарахованих відсотків звернувся до ОСОБА_2 01 липня 2015 року, що не заперечується і самою відповідачкою. До цього часу позивач не предявляв до неї будь-яких вимог, а з позовом до суду звернувся в жовтні 2015 року.

Суд зазначає, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Щодо сплати відсотків за користування кредитом, які є щомісячними, то суд вважає, що кінцевий строк погашення місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а позивач зазначає, що відповідачка з листопада 2008 року припинила сплачувати відсотки. Оскільки позивач звернувся до відповідачки з вимогами щодо сплати відсотків 01 липня 2015 року, то вимоги які існували у нього за три роки до цього, вважаються такими, що закінчилися у звязку з існуванням строку позовної давності у три роки.

Судом встановлено, що позивач, знаючи достовірно про порушення своїх прав з 2008 року, звернувся до відповідачки з вимогою лише 01 липня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якої відповідачем заявлено клопотання, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні частини позову, оскільки за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позову в частині стягнення пені за період з 29 серпня 2006 року по 01 липня 2012 року в розмірі 3 862,83 доларів США необхідно відмовити з зазначених вище підстав.

Під час розгляду справи судом будо встановлено, що в якості забезпечення виконання умов кредитного договору 29 серпня 2006 року між АППБ «Аваль», назва якого змінена на ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» (а.с.29-31) та ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» був укладений договір поруки №014/3175/192, відповідно умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням боржника ОСОБА_2, які виникають з кредитного договору №014/109624/3175/74 в розмірі отриманих боржником коштів, відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (а.с.20-21).

Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено солідарну відповідальність ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» (а.с.20).

Згідно п.6.5 кредитного договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків, оскільки відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Судом встановлено, що про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення відповідач повідомлялася позивачем шляхом направлення письмової вимоги, але і після цього заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконувались умови кредитного договору, у звязку з чим у позивача виникло право вимагати дострокового повернення отриманих нею кредитних коштів, відсотків за користування ними.

Під час вирішення питання про солідарне стягнення судом враховано те, що згідно витяга з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28 січня 2016 року (а.с.86-88) 29 січня 2013 року порушено справу про банкрутство ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» та призначено керуючого санацією. Відомості про виключення ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у матеріалах справи відсутні, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови в солідарному стягненні заборгованості, оскільки юридична особа ліквідується після виключення відомостей про неї з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доказів про що сторони не надали.

На підставі наведеного, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідачів необхідно достроково солідарно стягнути на користь позивача за кредитним договором №014/109624/3175/74 від 29 серпня 2006 року заборгованість по кредиту станом на 28 вересня 2015 року в сумі 7 932,45 доларів США, що еквівалентно 171 467 гривням 77 копійкам та відсотки за період з 01 липня 2012 року по 28 вересня 2015 року в розмірі 3 410,85 доларів США, що еквівалентно 73 728 гривням 90 копійкам, а всього 245 196 гривень 67 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позову на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в рівних частках з кожного витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526-530, 536, 543, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11,57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/109624/3175/74 від 29 серпня 2006 року станом на 28 вересня 2015 року в розмірі 171 467 (сто сімдесят одна тисяча чотириста шістдесят сім) гривень 77 копійок та заборгованість за відсотками в розмірі 73 728 (сімдесят три тисячі сімсот двадцять вісім) гривень 90 копійок, а всього 245 196 (двісті сорок пять тисяч сто девяносто шість) гривень 67 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути з з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1 838 (одна тисяча вісімсот тридцять вісім) гривень 97 копійок

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина