РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3, до якої приєднався ОСОБА_5, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Женева» (далі - ТОВ «Женева») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що постановою господарського суду м. Києва від 21 листопада 2013 року у справі № 5011-43/12756-2012 ТОВ «Женева» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Гороховського А.В.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку та правовстановлюючих документів ТОВ «Женева» згідно із договором купівлі-продажу від 17 липня 2003 року є власником нерухомого майна - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 квітня 2013 року в справі № 200/2991/13-ц задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до ТОВ «Женева», припинено право власності ТОВ «Женева» та визнано за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене рішення в частині визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_5 скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім того, спірне нерухоме майно було передано ОСОБА_5 до статутного капіталу ТОВ «Даарія Плюс». 28 березня 2014 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Скульською Т.А. 28 березня 2014 року, зареєстрованого за № 1294, ТОВ «Даарія Плюс» передала магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» у власність громадянина ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, у ОСОБА_4 витребувано вказане нерухоме майно на користь ТОВ «Женева». Однак за договором купівлі-продажу від 31 березня 2015 року № 1728 ОСОБА_4 відчужив вказане майно ОСОБА_3, що створює перешкоди законному власнику - ТОВ «Женева» - у реалізації його права власності.

Таким чином, позивач просив задовольнити позов, витребувати спірне майно з чужого незаконного володіння та визнати право власності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року, позов ТОВ «Женева» задоволено.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ТОВ «Женева» нерухоме майно - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ТОВ «Женева» право власності на нерухоме майно - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що преюдиційними судовим рішенням (ч. 3 ст. 61 ЦПК України) встановлено вибуття майна від позивача поза його волею, що з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України є підставою для витребування майна у відповідача. Крім того, суд вважав, що слід відновити та захистити порушене право позивача, а також визнав за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення частково не відповідають.

Судами установлено, що постановою господарського суду м. Києва від 21 листопада 2013 року ТОВ «Женева» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гороховського А.В. Відповідно до даних бухгалтерського обліку та правовстановлюючих документів ТОВ «Женева» згідно із договором купівлі-продажу від 17 липня 2003 року є власником нерухомого майна - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 квітня 2013 задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до ТОВ «Женева», припинено право власності ТОВ «Женева»» та визнано за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 квітня 2013 року у частині визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_5 скасовано, нерухоме майно було передано ОСОБА_5 до статутного капіталу ТОВ «Даарія Плюс». 28 березня 2014 року за договором купівлі-продажу спірне майно ТОВ «Даарія Плюс» передано у власність ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 лютого 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року, встановлено, що майно вибуло з володіння ТОВ «Женева» поза його волею. Припинення права власності на магазин мало місце не на підставі цивільно-правової угоди, а на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 квітня 2013 року, яке в подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року в частині визнання права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_5, а тому підлягає витребуванню та поверненню з володіння ОСОБА_4 на підставі ст. 388 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте згідно із договором від 31 березня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено правочин щодо відчуження майна - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 388 ЦК України).

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно із ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

За таких обставин набуття відповідачем ОСОБА_4 у власність магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», як і набуття його у власність будь-якою іншою особою від ОСОБА_4 без згоди ТОВ «Женева», є порушенням права власності позивача.

Крім того, суди дійшли висновку, що порушене право позивача слід відновити та захистити шляхом визнання за позивачем права власності на спірний магазин.

Проте, суди не звернули уваги на те, що позивач вже є власником спірного майна, саме з підстав того, що поза його волею як власника таке майно вибуло, тому спірний магазин слід витребувати з чужого незаконного володіння. Таким чином, висновок суду про те, що за ТОВ «Женева» слід визнати право власності на нерухоме майно, є помилковим. Рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судом повно та правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржувані судові рішення слід скасувати в частині вирішення вимог ТОВ «Женева» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно та відмовити у цій частині у задоволенні позову.

Судові рішення в частині вирішення вимог ТОВ «Женева» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєднався ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року в частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно скасувати. У задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року в частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про витребування майна із чужого незаконного володіння залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик