Справа № 163/2452/16-ц
Провадження № 2/163/384/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Любомльської райдержадміністрації Волинської області, Любомльської районної Ради Волинської області(треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Любомльська райдержадміністрація, управління Держпраці у Волинській області, Мосирська ЗОШ І-ІІ ступенів Любомльського району) про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати незаконним і скасувати наказ відділу освіти Любомльської райдержадміністрації від 08.09.2016 року №283-к; поновити позивачку на посаді вчителя та бібліотекара Мосирської ЗОШ І-ІІ ступенів з 08.09.2016 року; стягнути з відділу освіти на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.09.2016 року до дня постановлення судового рішення. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вважає незаконним вищевказаний наказ про її звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП, оскільки в порушення ст.492 КЗпП не була повідомлена про таке звільнення. Крім цього, інша робота їй не пропонувалась, не повідомлено про відсутність вакантних посад.

На судовий розгляд позивач та її представник не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце проведення судового засідання. В попередньому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, до судового розгляду направив суду заяву про розгляд позову за його та позивачки відсутності.

Представник відділу освіти на судовий розгляд не з'явилась, подавши заяву з доданими документами про проведення розгляду без її участі.

Представник Любомльської районної Ради в засідання не з'явився. До судового розгляду голова районної Ради подав письмові заперечення щодо відсутності повноважень Ради в даному спорі.

Представник Мосирської ЗОШ в судове засідання також не з'явився. З одержаної судом інформації встановлено, що школа припинила функціонування, її директор звільнений з посади.

Представники управління Держпраці у Волинській області та Любомльської райдержадміністрації про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду не подали.

За таких обставин суд провів розгляд позову за відсутності осіб, що беруть участь в справі, без фіксування процесу технічними засобами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

З оглянутої в судовому засіданні книги наказів відділу освіти встановлено, що позивачка з 15.08.1978 року працювала на посаді вчительки математики Мосирської ЗОШ І-ІІ ступенів.

01.07.2016 року начальник відділу освіти попередив ОСОБА_1 під розписку про наступну зміну з 01.09.2016 року істотних умов праці - перехід на індивідуальну форму навчання. Позивачу роз'яснено її право на свій розсуд погодитись з такою зміною або відмовитись від продовження роботи на нових умовах. В разі відмови від роботи в нових умовах ОСОБА_1 попереджена про припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання президії Любомльської районної організації профспілки працівників освіти і науки від 29.08.2016 року №7 на звернення відділу освіти Любомльської райдержадміністрації надано згоду на розірвання трудових договорів відповідно до нормативних документів із працівниками Мосирської та Черемошно-Волянської ЗОШ І-ІІ ступенів, в тому числі, із ОСОБА_1

01.09.2016 року відділом освіти видано наказ №238 про призупинення з тої ж дати навчально-виховного процесу в Мосирській ЗОШ І-ІІ ступенів; директору школи наказано провести вивільнення працівників.

Згідно з наказом відділу освіти від 08.09.2016 року №283-к ОСОБА_1 звільнено з роботи з того ж числа згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку із скороченням штату працівників.

Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із п.6 ч.1 ст.36 КЗпП однією із підстав припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.492 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, по справі встановлено, що з 01.09.2016 року призупинено навчально-виховний процес в школі за місцем працевлаштування позивачки. Про зміну істотних умов праці вона попереджена 01.07.2016 року, тобто за 2 місяці до такого призупинення. Доказів того, що позивачці пропонувалась робота за іншою(індивідуальною) формою навчання дітей чи в іншому навчальному закладі, як і відсутності робочих місць в таких закладах, відділом освіти не надано. Крім цього, позивачка була попереджена про зміну істотних умов праці, однак її звільнено за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП у зв'язку із скороченням штату працівників. Про таке скорочення і майбутнє вивільнення з таких підстав позивачка попереджена не була.

Відтак з досліджених доказів встановлено, що звільнення позивачки було проведено з порушенням положень закону щодо гарантій працівникам при вивільненні, а тому її вимоги про поновлення на роботі суд вважає обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу …, але не більш як за один рік.

Як вбачається з копії наказу відділу освіти Любомльської райдержадміністрації від 24.10.2016 року №353-к, наказ від 08.09.2016 року №283-к про її звільнення скасовано, позивачку поновлено на посаді вчителя математики Мосирської ЗОШ І-ІІ ступенів з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до розрахунку, довідки про заробітну плату і відомості на виплату відділом освіти позивачці нараховано і виплачено за період з 09 вересня по 24 жовтня 2016 року заробітну плату в розмірі 1293,68 гривні(з врахування податків і зборів).

З копії заяви ОСОБА_1 від 25.10.2016 року та копії наказу №354-к від тої ж дати встановлено, що позивачка з 25.10.2016 року звільнена з посади вчителя математики Мосироської ЗОШ І-ІІ ступенів за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП.

Таким чином, вимоги позивачки про визнання незаконним і скасування наказу про її звільнення у зв'язку із самостійним скасуванням відділом освіти цього наказу підлягають задоволенню в частині визнання його незаконним.

Позовні вимоги щодо поновлення на роботі, що задовольняються судом, не підлягають зверненню до виконання через вищенаведені обставини щодо скасування наказу і наступного її звільнення за угодою сторін.

Оскільки перед звільненням за угодою сторін позивачці виплачено заробіток за час її вимушеного прогулу, а розмір такої виплати на час ухвалення цього рішення стороною позивачки не оспорюється, тому предмет спору на даний час відсутній, через що в цій частині заявлених вимог слід відмовити.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ відділу освіти Любомльської райдержадміністрації Волинської області від 08.09.2016 року №283-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку із скороченням штату працівників.

Поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя математики Мосирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з 09 вересня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу освіти Любомльської райдержадміністрації Волинської області в користь держави 551(п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя Мосирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів не звертати до виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : суддя С.С.Чишій