№ 274/2511/14-ц
провадження № 2/0274/109/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника третьої особи: ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування Бердичівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком № 36, який розташований на вул. Південній в м. Бердичеві Житомирської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка, яка являється його дочкою, з 2010 року по теперішній час у будинку не проживає, оскільки створила нову сім'ю. Відповідачка не приймала участі в утриманні будинку, не сплачувала комунальні послуги. Вона не проживає у будинку, а він зобовязаний за неї сплачувати комунальні послуги.

У відкритому судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка в судове засіданні не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала. Будучи присутня в судовому засіданні 27.07.2015 року позовні вимоги не визнала.

Представник відповідачки ОСОБА_6 в судове засіданні не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала.

У відкритому судовому засіданні представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради ОСОБА_3 зазначила, що при винесенні рішення покладається на думку суду.

З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власниками будинку № 36 по вул. Південній в м. Бердичеві, що підтверджується довідкою Бердичівського МБТІ від 27.09.2016 року № 267, та договором - купівлі продажу будинку від 19.10.1998 року(а.с. 7, 224).

Інших доказів про те, що право власності на даний будинок зареєстровано в установленому законом порядку за іншою особою в судовому засіданні не здобуто.

ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 5).

ОСОБА_7 зареєструвала 21 червня 2014 року шлюб з ОСОБА_8, і після державної реєстрації їй присвоєне прізвище - ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с. 35).

У спірному будинку крім позивача також зареєстрованні: дружина позивача - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1; син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2; син - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3; син - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4; дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується довідкою МК ВЖРЕП № 7(а.с. 240).

Крім того факт реєстрації ОСОБА_4 за адресою: м. Бердичів вул. Південна, 36 підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України( а.с. 239).

Факт не проживання відповідачки в спірному будинку з 2010 року доведено актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 16.10.2016 року(а.с. 238).

Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень ЖК до членів сім"ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов"язковою умовою розуміння сім"ї.

Судом встановлено, що відповідачка зверталася в 2013 - 2014 роках до Бердичівського УМВС України з заявами щодо неправомірних дій ОСОБА_5, в тому числі і щодо перешкоджання в користуванні вказаним житлом. За результами розгляду даних звернень посадовими особами МРВ зазначено, що в діях позивача відсутні ознаки кримінальних правопорушень, а вбачається цивільно правові відносини(а.с. 39, 42).

А тому суд вважає, що відповідачкою і її представником не надано належних і допустимих доказів, що позивач перешкоджав і перешкоджає на даний час відповідачці у користуванні спірним будинком.

Також ними не надано суду доказів того, що відповідачка зверталася до будь-яких державних органів, або суду щодо захисту її житлових прав та примусового вселення її у вищевказаний будинок.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідачка з 2010 року не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому тривалий час, доказів того, що позивач або інші особи, чинили і чинять їй на даний час перешкоди у користуванні спірним житлом не надала, також не надала будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги, про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком № 36, який розташований на вул. Південній в м. Бердичеві, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 84, 85, 88, 209, 212 - 214 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 311, 325, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим будинком № 36, який розташований на вул. Південній в м. Бердичеві Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: