Справа № 344/1111/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1001/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» про розірвання договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» про розірвання договору № 170 купівлі-продажу теплової енергії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2014 року вона уклала із ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» договір № 170 купівлі-продажу теплової енергії для опалення приміщення крамниці продовольчих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вказувала, що за умовами договору вона має право відмовитися від теплопостачання та розірвати договір, чим вона і скористалася, повідомивши відповідача у письмовій формі про відмову від подальшого отримання послуг теплової енергії та бажання розірвати договір, однак їй було відмовлено.

Посилаючись на безпідставну відмову відповідача, просила розірвати договір № 170 купівлі-продажу теплової енергії від 23 квітня 2014 року, укладеного між нею та ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що чинне законодавство України гарантує кожному споживачу на вибір одного або декількох джерел теплової енергії на власний розсуд.

Вказує, що згідно умов договору вона має право як споживач відмовитися від послуг теплопостачання та припинити дію договору, це право закріплено статтями 651, 907 ЦК України та п. 39 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ № 1198 від 03 жовтня 2007 року.

Крім того, її відмова від послуг теплопостачання та розірвання нею договору не порушує права власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Вважає, що положення підзаконних нормативно-правових актів - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169) штучно обмежують право споживача послуг на вибір джерела енергії та сталять його у залежність від об'єктивних факторів, які не залежать від його волі, крім того вони суперечать положенням статей 3, 21 Конституції України, та звужують зміст існуючих прав, закріплених статтями 6, 15, 19, 24 Закону України «Про теплопостачання».

Крім того вважає, що посилання відповідача у листі від 18 грудня 2015 року на положення вищевказаних підзаконних нормативно-правових актів є безпідставними, оскільки вони суперечать нормативно-правовим актам вищої юридичної сили - Конституції України, Цивільному кодексу України та Закону України «Про теплопостачання».

У зв'язку з наведеним просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала по вищенаведених мотивах.

Представник ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» - Архипов О.В. апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, згідно договору купівлі - продажу від 28 жовтня 2013 року, є власником крамниці продтоварів «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1

23 квітня 2014 року між ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія та ОСОБА_2 було укладено договір № 170 купівлі-продажу теплової енергії, за умовами якого теплопостачальна організація зобов'язалася продавати ОСОБА_2 теплову енергію в гарячій воді у відповідності з умовами договору, а споживач зобов'язався своєчасно проводити оплату за спожиту теплову енергію у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.11.1 договору, цей договір та додатки до нього, що є невід'ємними частинами цього договору, набирають чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2014 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з п. 11.2 договору, договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у прядку визначеному законодавством України та з підстав, передбачених п. 3.1.1 та п. 3.2.2 цього договору (п.11.3 договору).

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» відмовилося розірвати зазначений договір у відповідь на письмову заяву ОСОБА_2 від 18 листопада 2015 року.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору-купівлі продажу теплової енергії, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що її відмова від отримання послуг теплопостачання у зв'язку з бажанням перейти на новітні енергозберігаючі технології є безумовною підставою для розірвання договору.

Так, питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630.

Відповідно до пункту 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно із пунктом 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що право на розірвання договору передбачено умовами договору і таке право не порушує права власників інших квартир у багатоквартирному житловому не заслуговують на увагу, оскільки відключення споживачів від централізованого опалення здійснюється відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

А тому умови договору в частині його розірвання мають застосовуватися у контексті з положеннями Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи також на увагу не заслуговують і висновків судів не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук