Провадження № 2/200/1650/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі: Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи: Сьома Дніпропетровська нотаріальна контора, Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську, Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої, з врахуванням уточнень, просила визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на майно у вигляді 3/8 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 0,0514 га, та посвідчується Державним актом на право спільної часткової власності на землю НОМЕР_2 від 13.09.2001 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її рідна сестра - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 її син - ОСОБА_3 став спадкоємцем 3/8 частини земельної ділянки, що знаходиться на АДРЕСА_1, 3/4 частини якої належали померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право спільної часткової власності на землю, серія НОМЕР_2 НОМЕР_5, Код ДЗК НОМЕР_6, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 13.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4. Це підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2011 р., зареєстрованого за №2-4107, виданого гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був інвалідом другої групи в зв'язку з наступним діагнозом: олігофрен (уроджене слабоумство з ознаками недорозвинення) ступінь - імбецильність, що підтверджується випискою з акту огляду від 25.08.1970 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 втратив свою матір - ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5), а також беручи до уваги те, що внаслідок свого хронічного стійкого психічного розладу здоров'я він потребував постійного стороннього догляду, ОСОБА_1 стала опікуном ОСОБА_3 та доглядала його після смерті своєї сестри.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_3, серія НОМЕР_7, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17.10.2013 р.

Після смерті ОСОБА_3 його рідна тітка - Позивач ОСОБА_1, стала єдиним спадкоємцем за законом та звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3, а саме: 3/8 земельної ділянки, що розташовані у АДРЕСА_1.

10.06.2015 року Завідуючою сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори - Черновською Л.Г. було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3.).

Підставою для наведеної вище відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що була відсутня державна реєстрація Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані 3/8 частини земельної ділянки, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.11.2011 р. зареєстрованим в Реєстрі за №2-4107.

Спадкодавець - ОСОБА_3, успадкував (прийняв) спадщину у вигляді 3/8 частини земельної ділянки , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.11.2011 р. та зареєстрованого в Реєстрі за №2-4107, але у зв'язку з життєвими обставинами та станом його здоров'я не зміг здійснити державну реєстрацію за свого життя, як того вимагало законодавство, що діяло на момент отримання Свідоцтва про право на спадщину №2-4107 від 01.07.2011 р.

На час подання позову Позивач - ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем та рідною тіткою померлого спадкодавця - ОСОБА_3, але не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-4107 від 01.07.2011 р. на спадкове майно, яке було видано ОСОБА_3, це змусило її звернутись до суду із даним позовом.

Представник Позивачки в судове засідання по справі не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 13 Основного Закону держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно приписів ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 17.10.2013 р, виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя, ОСОБА_3, успадкував (прийняв) спадщину у вигляді 3/8 частини земельної ділянки , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 17.11.2011 р., зареєстрованого в Реєстрі за №2-4107, але не здійснив його державну реєстрацію.

Проаналізувавши обставини справи, судом встановлено, що 3/4 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, загальною площею 0,0514 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належало на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі Державного акту на право спільної часткової власності на землю НОМЕР_2 від 13.09.2001 р. зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла.

17.11.2011 р. Черновською Л.Г., завідуючою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом №2-4107, відповідно до якого право власності на 3/8 земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, перейшло до ОСОБА_3, який був сином померлої ОСОБА_2. Стосовно такого переходу права власності нотаріусом було зроблено відповідний запис у Державному акті на право спільної часткової власності на землю НОМЕР_2 від 13.09.2001 р.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, це підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17.10.2013 р.

Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем стала його рідна тітка ОСОБА_1, яка отримала Свідоцтво про право на спадщину та переоформила право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1, та частину земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою.

3/8 частини земельної ділянки, що зазначені у Свідоцтві про право на спадщину за законом №2-4107 від 17.11.2011 р. не увійшли до складу спадщини, оскільки ОСОБА_3 не встиг здійснити державну реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані 3/8 частини земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову нотаріуса щодо 3/8 земельної ділянки яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 не встиг здійснити державну реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-4107.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки прийняття спадщини та перехід права власності до спадкодавця ОСОБА_3, на 3/8 частини земельної ділянки, підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-4107 від 17.11.2011 р. суд вважає позовні вимоги в частині визнання за Позивачкою права власності на 3/8 частини земельної ділянки в порядку спадкування доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач - ОСОБА_1, що підтверджується копією спадкової справи.

Інших спадкоємців судом не встановлено.

На виконання вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову щодо 3/8 земельної ділянки що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Стаття 1263 ЦК України встановлює, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Згідно вимог ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Крім того, у відповідності до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналізуючи викладене та враховуючи те, що Позивач не має можливості вступити у спадкування у зв'язку з тим, що померлий ОСОБА_3 у встановленому порядку не зареєстрував своє право власності на вищевказані 3/8 частини земельної ділянки, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини земельної ділянки для обслуговування житлового буднику, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 0,0514 га, право на яку посвідчується Державним актом на право спільної часткової власності на землю НОМЕР_2 від 13.09.2001 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 169, 197, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на майно у вигляді 3/8 частини земельної ділянки для обслуговування житлового буднику, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 0,0514 га, та посвідчується Державним актом на право спільної часткової власності на землю НОМЕР_2 від 13.09.2001 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні рішення мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Шевцова