Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.

при секретарі - Неділько Л.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відстрочку виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2015 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд відстрочити виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015р. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі №755/29949/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, на один рік - до 15.04.2017 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, а саме: позивач тривалий час - з 2011 року ніде не працює та не має ніяких інших стабільних доходів, за рахунок яких було б можливо погасити борг. Звернення стягнення на квартиру заявника неможливе, оскільки вона є єдиним місцем її проживання. За час відстрочки виконання рішення суду заявник зможе працевлаштуватися, не зважаючи на складну ситуацію на ринку праці, що надасть можливість погасити борг перед позивачами.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, заяв чи клопотань суду не подала.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, заяв чи клопотань суду не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та справи, оцінивши наведені заявником підстави для відстрочки виконання рішення суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р., при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відстрочка і розстрочка виконання може бути застосована при врахуванні не тільки інтересів боржника, а й стягувача. Тому для вирішення питання про відстрочку або розстрочку суд враховує такі умови: відсутність вини боржника у створенні обставин, що можуть бути підставою для таких наслідків; тимчасове перебування боржника у такому стані; виконання може мати особливо несприятливі наслідки для боржника; щоб відстрочка або розстрочка не завдали шкоди стягувачу.

Задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди: 12673,00грн. - вартість будівельно-відновлюваних робіт; 900,00грн - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки; 44,64грн. - вартість послуг поштового зв'язку та 1000,00грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 14617,64 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди: 25266,00грн. - вартість будівельно-відновлюваних робіт; 1000,00грн - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2000,00грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 28266,00грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди: 19596,50грн. - вартість будівельно-відновлюваних робіт; 550,00грн - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2000,00грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 22146,50 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди: 19596,50грн. - вартість будівельно-відновлюваних робіт; 550,00грн - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2000,00грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 22146,50 грн. Також вирішено питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору (т.1, а.с.171-178).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року змінено, зменшено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів з 2000 грн. до 500 грн., відповідно зменшено загальний розмір шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 14617,64 грн. до 14117,64 грн., на користь ОСОБА_6 з 28266 грн. до 26766 грн., на користь ОСОБА_4 з 22146,50 грн. до 20646,50 грн., на користь ОСОБА_5 з 22146,50 грн. до 20646,50 грн. (т.1, а.с.220-224, 238-239).

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 09.02.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №755/29949/14, виданим 13.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13117,64 грн. (т.2 а.с. 7)

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 09.02.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №755/29949/14, виданим 13.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 26766,00 грн. (т.2 а.с. 8)

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 05.02.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №755/29949/14, виданим 13.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 20646,50 грн. (т.2 а.с.9)

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 04.02.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №755/29949/14, виданим 13.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 20646,50 грн. (т.2 а.с.10)

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів, у разі невиконання їх у добровільному порядку, покладено на державну виконавчу службу.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви, який закінчується виконанням рішення суду.

Метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Надавши оцінку наведеним заявником обставинам для відстрочки виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015р. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2015 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1, оскільки обставини, на які посилається заявник (не працевлаштованість та відсутність майна на яке може бути звернуто стягнення) не може бути розцінено як виняткові обставині, які дають підстави для розстрочення виконання рішення суду.

З матеріалів заяви не вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться неповнолітні або непрацездатні особи, або що заявник, за станом свого здоров'я має перешкоди в працевлаштуванні.

При цьому, не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема, статтею 373 ЦПК України) призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувачів.

Виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що заявником не наведено обставин, що мають особливий характер (у розумінні 373 ЦПК України), які ускладнюють або виключають виконання рішення суду, а також не надано суду доказів неможливості працевлаштування протягом тривалого часу - з травня 2011 року (т.2 а.с.6), оскільки заявник не має перешкод для працевлаштування ні за віком, ні за станом здоров'я, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відстрочку виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2015 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: