АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 654/4108/5ц Головуючий І інстанції: Ширінська О.Х
Номер провадження 22ц/791/1154/16 Доповідач Базіль Л.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М

Прокопчук Л.П

Секретар Прушинська О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 12.09.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. на термін до 10.09.2009 року зі сплатою 29% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх кредитних зобов'язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 12.09.2008 року були укладені окремі договори поруки, за умовами яких поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Позивач посилаючись на те, що ОСОБА_3 допустив порушення своїх кредитних зобов'язань внаслідок чого за станом на 05.10.2015 рік має заборгованість в сумі 17351,62 грн., яка складається з: 2103,04 грн. заборгованість за кредитом; 8238,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5945,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина), 814,36 грн. (процентна складова) просить на підставі ст.ст. 526, 554 ЦК України стягнути солідарно з відповідачів на користь банку зазначену кредитну заборгованість.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.02.2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 12.09.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 15000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 10.09.2009 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 29% річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, 12.09.2008 року банк уклав з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 окремі договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3 як солідарні боржники.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 05.10.2015 року має заборгованість в розмірі 17351 грн.62 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права поза межами строку позовної давності, оскільки останній платіж позичальником здійснено 30.03.2012 року, а банк звернувся до суду 26.11.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново(ч.1,3 ст.264 ЦК України)

Із умов укладеного 12.09.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_3 кредитного договору вбачається, що сторони договору в п.6.8 визначили строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним Договором тривалістю в п'ять років.

Останні платежі на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 здійснював 06.06.2011 року в сумі 5526,56 грн. та 30.03.2012 року в сумі 50,00 грн. (а.с.4-5)

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 здійснивши оплату кредитної заборгованості 06.06.2011 року та 30.03.2012 року вчинив дії, що свідчать про переривання перебігу п'ятирічного строку позовної давності, визначеної сторонами кредитного договору, а тому саме з останнього платежу, що мав місце 30.03.2012 року перебіг позовної давності починається заново, банк звернувся до суду 26.11.2015 року, тобто в межах строку позовної давності встановленого за домовленістю сторін кредитного договору.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_3 перед банком станом на 05.10.2015 рік становить 17351,62 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 2103,04 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8238,67 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 5945,55 грн.; штрафів - 250,00 грн. (фіксована частина), штраф (процентна складова) в сумі 814,36 грн. Нарахована позивачем заборгованість відповідачам не спростована належними та допустимими доказами.

Отже, вимоги банку до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 17351,62 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог банку до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договорів поруки, укладених 12.09.2008 року вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (пункт 10) про їх дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 10 вересня 2009 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 11 вересня 2009 року, протягом наступних шести місяців, банк звернувся до поручителів з позовною вимогою лише 26.11.2015 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14.

За таких обставин висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог банку до поручителів у зв'язку із пропуском установленого законом загального трирічного строку позовної давності не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПиватБанк» кредитної заборгованості в розмірі 17351,62 грн., та відповідно до положень ст..88 ЦПК України сплачений позивачем та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2557 грн.80 коп. В решті позовних вимог слід відмовити з інших підстав.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17351,62 грн. за кредитним договором №60533 від 12.09.2008 року, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2103 грн.04 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8238 грн.67 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 5945 грн.55 коп., штраф в розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та штраф в розмірі 814,36 грн. (процентна складова).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» судові витрати в сумі 2557 грн.80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: О.М Полікарпова

Л.П Прокопчук