У Х В А Л А

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, про захист права власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року позов задоволено, скасовано: розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №182 від 27 лютого 2002 року «Про внесення змін до розпорядження № 640 від 6 червня 2001 року»; свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження №182 від 27 лютого 2002 року; розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №640 від 6 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку за вказаною адресою в розмірі 1220,2 кв.м., замість 877,4 кв.м.; свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження №640 від 6 червня 2001 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року касаційну ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року залишено без змін.

У грудні 2014 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 6 травня 2015 року заяву задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року залишено без змін.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 додала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня, 17 жовтня та 12 грудня 2012 року та 24 квітня 2013 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відхиляючи касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції, який врахував висновки і мотиви, з яких суд касаційної інстанції скасував попереднє рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 травня 2015 року та встановив, що обставини, викладені у заяві представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, не є нововиявленими в розумінні статті 361 ЦПК України, оскільки про наявність таких обставин, а саме про існування факту реєстрації відповідачем права власності на спірну нерухомість, було або могло бути відомо як позивачу так і заявнику на час розгляду даної справи по суті в суді апеляційної інстанції.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року з підстав того, що докази, надані на підтвердження підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, визнано судом такими, що не свідчать про істотність для справи обставин.

Отже, підстави перегляду зазначеної ухвали не пов'язані ні з перешкоджанням подальшому розгляду справи, ні з порушенням правил підсудності чи встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, про захист права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема