РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», в особі Харківського відділення, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів , -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідачів, ПАТ «Укрсоцбанк», в особі Харківського відділення, ОСОБА_2, в якому після збільшення позовних вимог, прийнятих судом, остаточно просить:

- визнати ОСОБА_2 співпозичальником (солідарним боржником) за договором кредиту № 860/13-27/18/3/5-233 від 11.12.2005 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1;

- зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» провести розподіл кредиту та відсотків за кредитом шляхом внесення змін до договору кредиту № 860/13- 27/18/3/5-233 від 11.12.2005 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1;

- зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» розділити між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 всі рахунки, повязані з договором кредиту № 860/13-27/18/3/5-233 від 11.12.2005 року і відкриті в Комунальному відділенні АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»);

- стягнути зі ОСОБА_2 ? частину сплачених коштів у якості компенсації витрат по сплаті спільних боргів подружжя за договором кредиту № 860/13-27/18/3/5-233 від 11.12.2005 року за період з листопада 2008 р. по 10.06.2015 р. в сумі 244 353,29 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він із відповідачем перебував у шлюбі, який розірваний за рішенням суду. В період шлюбу був придбаний за кредитні кошти житловий будинок по вул. Аскольдівській, 44 в м.Харкові. За рішенням суду житловий будинок поділений по ? ч. Враховуючи, що поділу підлягають в тому числі борги подружжя, вважає, що ОСОБА_2 є співпозичальником за укладеним ним договором кредиту та повинна сплачувати половину кредиту та відсотків. Також враховуючи, що за період з листопада 2007р. по 08.02.2016р. він сплатив кредит та відсотки в сумі 24475,57 дол.США самостійно, ? частину сплачених коштів просить стягнути зі ОСОБА_3, з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 08.02.2016р.

Відповідач - ОСОБА_2, проти позову заперечувала, зазначаючи, що позивачем пропущений строк позовної давності, вона не бажає укладати з банком договір, а також позивач просить стягнути з неї сплачені кошти за договором кредиту, без урахування часткової компенсації, здійсненої позивачу ОСОБА_4 фондом сприяння молодіжному житловому будівництву.

Співвідповідач - ПАТ «Укрсоцбанк», в особі Харківського відділення, в поданих запереченнях просив в задоволені позову відмовити (в частині, що стосується вимог до банку), оскільки вони суперечать ст.ст.6, 627-629 ЦК України .

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Суд лише сприяє у реалізації сторонами їх прав, шляхом розяснення їх процесуальних прав. Особам які були присутні під час судових засідань, суд розяснював їх права.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998р. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.06.2008р. шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірваний.

Вказаним рішенням суду встановлено, що подружжя з листопада 2007р. не підтримує шлюбно-сіменій стосунки, не веде спільне господарство, мають окремий бюджет.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В період перебування сторін у шлюбі за кредитні кошти був придбаний житловий будинок по вул.Аскольдівській,44 в м.Харкові.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.11.2009 року, яке залишено без змін ВССУ 21.12.2011р., в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку по вул.Аскольдівській,44 в м.Харкові, на ? частину земельної ділянки та право власності на холодильник. Рішенням суду з урахуванням ухвали ВССУ встановлено що житловий будинок придбаний подружжям в період перебування сторін у шлюбі за кредитні кошти надані банком на підставі кредитного договору укладеного 11.11.2005р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

Також як встановлено судом та визнано позивачем, на підставі договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків №20-2101 від 07.12.2005р., ДСФУ «ОСОБА_4 фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» позивачу здійснюється компенсація сплачених ним коштів за договором кредиту №860/13-27/18/3/5-233 від 11.11.2005р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» , зокрема за період з листопад 2007р. по листопад 2015р.(включно) позивачу компенсовані кошти в сумі 95699,13 грн. Також позивачем у судовому засіданні зазначено, що йому компенсовані кошти за сплачений ним кредит в грудні 2015р. та січні 2016р., однак в якій сумі він не памятає.

За загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, грошові кошти, отримані одним з подружжя за кредитним договором, договором про компенсацію, які укладені в інтересах сімї, слід вважати спільними коштами подружжя.

Згідно ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Враховуючи, що кредитні кошти, які отримані за договором кредиту укладеним між позивачем та банком були використані в інтересах сімї, зокрема придбаний житловий будинок по вул. Аскольдівській,44 в м.Харкові, який за рішенням суду поділений між подружжям по ? частці, тому борги за договором кредиту також підлягають поділу між колишнім подружжям.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи належність житлового будинку по вул. Аскольдівській,44 в м.Харкові колишньому подружжю по ? частині, а також з урахуванням положення ч.1 ст. 71 СК України, суд вважає за необхідне поділити по ? і кошти сплачені за кредитним договором.

Згідно наданих квитанцій, які узгоджуються із розрахунком банку, позивачем за період з листопада 2007р. по листопад 2015р. (включно) сплачено по кредиту 97815,22грн., по відсоткам 128941,40 грн.

Тому з урахуванням компенсованих позивачу ОСОБА_4 фондом сприяння молодіжному житловому будівництву коштів, сума що підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 складає 65528,74 грн. (226756,62-95699,13:2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Договором кредиту передбачено надання кредитних коштів та їх повернення зі сплатою відсотків у дол. США.

Однак, враховуючи положення ст. 533 ЦК України , суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 на корить позивача кошти у гривні сумі яка еквівалентна дол. США на день здійснення позивачем відповідних платежів, як то передбачено у квитанціях.

Підстави для стягнення зі ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі еквівалентній дол.США станом на 08.02.2016р. відсутні.

Суд зазначає, що в даному випадку позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки рішення суду за позовом ОСОБА_2, яким поділено по ? ч. майно колишнього подружжя, в тому числі житловий будинок по вул. Аскольдівській,44 в м.Харкові, який придбаний у кредит, набуло 21.12.2011р. При цьому у зазначеній справі ОСОБА_1, зазначав, що ОСОБА_2 має право лише на 1/5 частину житлового будинку, тобто на ту частину будинку за яку в період перебування сторін у шлюбі був сплачений кредит.

Таким чином, про своє порушене право позивач дізнався лише 21.12.2011р. З даним позовом позивач звернувся у суд 12.08.2015р., тобто в межах трирічного строку передбаченого ст. 257 ЦК України.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення зі ОСОБА_2 сплачених ним за договором кредиту коштів за період з грудня 2015р. по 08.02.2016р. , однак доказів сплати за вказаний період позивачем коштів за договором кредиту, суду не надано. Розрахунок банку наданий у вигляді довідки по внесенню коштів по договору кредиту №860/13-27/18/3/5-233 від 11.11.2005р., судом у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України є недопустимим доказом, оскільки за положеннями ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доказом сплати коштів на рахунок є розрахунковий документ. Крім того, за поясненнями позивача йому компенсовані кошти ОСОБА_4 фондом сприяння молодіжному житловому будівництву за сплачений ним кредит в грудні 2015р. та січні 2016р., однак в якій сумі він не памятає.

Судом розяснювались права та обовязки представникам сторін та позивачу, однак ні доказів компенсації сплаченого кредиту за грудень 2015р січень 2016р. суду не надано, ні клопотання про витребування доказів суду не заявлено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення зі ОСОБА_2 ? частини сплачених ним за договором кредиту коштів за період з грудня 2015р. по 08.02.2016р. задоволенню не підлягають, у звязку із їх недоведеністю.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання ОСОБА_2 співпозичальником за договором кредиту, зобовязання банк здійснити розподіл кредиту та відсотків, шляхом внесення змін до договору кредиту та зобовязання банк розділити рахунки по договору кредиту, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, 11.11.2005р. між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений кредитний договір №860/13-27/18/3/5-233 від 11.11.2005р. Відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти на придбання домоволодіння по вул.Аскольдівській,44 в м.Харкові.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ч.1 627 ЦК України.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

За положеннями ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи свободу укладення договору та відсутність згоди банку, як кредитора, на заміну боржника, внесення змін до договору кредиту, підстави для зміни боржника в договорі кредиту , внесення до нього змін, розділ рахунків задоволенню не підлягають.

Крім того, в даному випадку ОСОБА_2 не є солідарним боржником за договором кредиту №860/13-27/18/3/5-233 від 11.11.2005р., оскільки ні договором, ні законом солідарного обовязку колишньої дружини боржника перед банком, як кредитором, не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину коштів, сплачених на погашення заборгованості за кредитним договором №860/13-27/18/3/5-233 від 11.11.2005р., в сумі 65528 грн. 74 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 655 грн. 29 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.