У х в а л а

іменем україни

3 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 10 червня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено угоду про завдаток із метою забезпечення виконання зобов'язання про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 за ціною 264 500 грн, що на час укладення договору було еквівалентно 23 000 доларів США, до 1 грудня 2014 року. Він передав відповідачу завдаток у розмірі 17 250 грн. Посилаючись на те, що з вини останньої договір купівлі-продажу квартири укладено не було, просив задовольнити позов.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 17 250 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу на новий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 10 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про завдаток із метою забезпечення виконання зобов'язання про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 за ціною 264 500 грн, що на час укладення договору було еквівалентно 23 000 доларів США, до 1 грудня 2014 року, а з урахуванням доповнення від 10 серпня 2014 року - після оформлення відповідачем спадщини та проведення реєстрації на своє ім'я, згідно умов якої як доказ укладення договору купівлі-продажу та на забезпечення його виконання покупець передає завдаток продавцеві в розмірі 17 250 грн, що еквівалентно 1 500 доларів США.

Договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, що останніми не оспорюється.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З аналізу зазначеної норми матеріального права випливає, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору.

Згідно умов угоди про завдаток, укладеної між сторонами, нею забезпечувалось укладення договору купівлі-продажу квартири.

Договір купівлі-продажу такого об'єкта укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації відповідно до ст. 657 ЦК України, він вважається укладеним з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 цього Кодексу).

Такий договір між сторонами укладено не було, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

З огляду на викладене доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про відсутність її вини в тому, що договір купівлі-продажу не був укладений, правового значення не мають і на законність оскаржуваних рішень не впливають.

За таких обставин, висновки судів про задоволення позову відповідають нормам матеріального і процесуального права та встановленим на підставі поданих сторонами доказів обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні, вони не спростовують наведеного і зроблених у судових рішеннях висновків.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова