Справа № 1304/5046/12
Провадження № 2-р/461/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Турчин З.В.,

за участю

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника ОСОБА_2 про розяснення ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-50 від 14.03.2008 року,

в с т а н о в и в:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала на розгляді справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 Олександрівнипро стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-50 від 14.03.2008 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 рокувжиті відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходи забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1 - скасовано.

04.05.2016 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розяснення ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12,мотивуючи тим, що вказана ухвала суду є незрозумілою, що ускладнює її реалізацію, оскільки як вбачається із листа-відповіді начальника Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 08.04.2016 року вих. № 6615, Галицький відділ ДВС ЛМУЮ позбавлений технічної можливості виконати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року по тій причині, що технічно в першу чергу державний виконавець має накласти арешт на ? частку квартири, належної на праві власності ОСОБА_3, а вже після цього, скасувати заходи забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 Натомість, ні мотивувальна, ні резолютивна частина ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 не містить висновків суду про необхідність накладення арешту на ? частку квартири, що належить ОСОБА_3. У відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було відмовлено. А тому, просить на підставі ст.221 ЦПК України розяснити, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на спадкове майно є підставою для: 1) накладення арешту на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1); 2) скасування вжитих відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходів забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 заяву підтримав у повному обсязі та просив розяснити ухвалу суду від 11.12.2015 року.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча належно повідомлялися про час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи № 1304/5046/12, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про розяснення ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2012 року Галицьким районним судом м. Львова постановлена ухвала про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно належне ОСОБА_3, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

18.06.2012 року державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 33076408 про накладення арешту на майно належне ОСОБА_3, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

18.06.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, квартиру АДРЕСА_1 у ВП № 33076408., а 19.06.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

11.12.2015 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 вирішено вжиті відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходи забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частин у квартири АДРЕСА_1 скасувати (17.12.2015 року набрала законної сили).

14.03.2016 року ОСОБА_2 подана у Галицький відділ ДВС Львівського міського управління юстиції заява про виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року у справі № 1304/5046/12.

18.03.2016 року старшим державним виконавцем Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з тих підстав, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року вирішено скасувати арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, а вжиті заходи забезпечення позову згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року звучали як накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що виключає технічну можливість виконання ухвали у справі № 1304/5046/12 від 11.12.2015 року.

28.03.2016 року ОСОБА_2 подана скарга на рішення державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України до начальника Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції.

Як вбачається із листа-відповіді від 08.04.2016 року вих. № 6615, начальник Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 прийшов до висновку, що скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на рішення державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України не підлягає задоволенню з тих підстав, що для виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року, державному виконавцю Галицького відділу ДВС ЛМУЮ технічно необхідно в першу чергу накласти арешт на ?частку квартири, що належить ОСОБА_3, а наступною чергою, скасувати вжиті відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходи забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_2 у м. Львові.Натомість, ні мотивувальна, ні резолютивна частина ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 не містить висновків суду про необхідність накладення арешту на ?частку квартири, що належить ОСОБА_3. Відповідно, в Галицького відділу ДВС ЛМУЮ відсутня правова підстава для накладення арешту на ?частку квартири, що належить ОСОБА_3, та скасування вжитих відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходів забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_2 у м. Львові.Так як ухвала суду є незрозумілою, ОСОБА_2 було рекомендовано в порядку статті 221 ЦПК України звернутися в Галицький районний суд м. Львова із заявою про розяснення рішення суду.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 4 ст. 224 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «ПайнВелейДевелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначенні сподівання, тобто те, на що розраховує заявник як власник ? частки спірної квартири, проте ОСОБА_2 не може реалізувати свої права як власника, так як позбавлена можливості зареєструвати на своє імя право власності на ? частину квартири у звязку з накладенням арешту на квартиру за зобовязаннями ОСОБА_3 згідно ухвали Галицького районного суду м. Львовапро забезпечення позову від 05.06.2012 року.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» закріплено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

В розумінні ст. 221 ЦПК України, підлягають розясненню рішення суду, які виконуються або підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України, однією з форм судового рішення є ухвала.

Роз'яснення рішення суду - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

Враховуючи, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 є рішенням суду в розумінні статті 208 ЦПК України та є виконавчим документом, який підлягає виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV та від виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року залежить обсяг майнових прав та обовязків, які набуде ОСОБА_2, враховуючи що в державного виконавця виникли технічні труднощі у виконанні ухвали та виникла потреба в її уточненні, тому суд приходить до переконання, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року підлягає розясненню так як є незрозумілою для ОСОБА_2 та Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції.

Керуючись ст. ст. 221,208 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

роз'яснити, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року у справі № 1304/5046/12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-50 від 14.03.2008 року шляхом звернення стягнення на спадкове майно, є підставою для:

Накладення арешту на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Скасування вжитих відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2012 року заходів забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.М.Городецька