АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4092/16 Справа № 175/5257/15 Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С.О. Доповідач - Макаров М.О.
Категорія 81
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року по справі за заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги,-
ВСТАНОВИЛА :
У грудні 2015 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року вказану заяву визнано не поданою та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить ухвалу скасувати та постановити нову про повернення заявнику заяви про видачу судового наказу, посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення заяви про видачу судового наказу заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 18 січня 2016 року заяву про видачу судового наказу було залишено без руху, з тих підстав, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області боржник ОСОБА_1 за вказаною у заяві адресою не зареєстрована, але заявник вказану ухвалу не виконав, а тому суд позбавлений можливості визначити боржника та прийняти об`єктивне рішення по справі.

Проте із зазначеним висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. А п.3 ст. 96 цього Кодексу передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Так, судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги, в якій зазначалася адреса реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 2)

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою не значиться (а.с. 5).

А згідно ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року суд залишив заяву про видачу судового наказу без руху лише з підстав відсутності відомостей реєстрації місця проживання боржника (а.с. 6).

Проте відповідно до абз. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Проте суд першої інстанції на вказані вимоги процесуального закону уваги не звернув, та помилоко прийшов до висновку про визнання неподаною заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ця ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року - скасувати та передати питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: