Справа № 444/2210/16-ц
Провадження № 2/444/1097/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Мамедовій Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Потелич по вул. Центральна, 123, Жовківського району Львівської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області від 06.10.2016 р. № 2607 відповідно до господарської книги за 1986-1990 роки станом на 30.06.1990 року домогоспордарство №123 (особовий рахунок № 439) в с. Потелич по вул. Центральна, Жовківського району Львівської області

відносилося до колгоспної суспільної групи господарств. Членами колгоспного двору станом на 30.06.1990 року в с. Потелич по вул. Центральна № 123, Жовківського району Львівської області значилися: ОСОБА_3, 20.02.1937 року народження- голова двору, померла 19.05.2008 року; ОСОБА_4, 14.07.1962 року народження- дочка голови двору, померла 06.03.2016 року; ОСОБА_5, 31.03.1971 року народження- син голови двору, помер 08.02.2007 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району № 50 від 29.09.2016року "Про розподіл часток колгоспоного двору в с. Потелич по вул.Центральна, 123" вирішено розділити бувший колгоспний двір (особовий рахунок 439) по вул. Центральна № 123 в с.Потелич, Жовківського району Львівської області в рівних частинах: ОСОБА_3 1/3 частина (посмертно); ОСОБА_4 1/3 частина (посмертно); ОСОБА_5 1/3 частина (посмертно).

Позивач стверджує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 08.02.2007 р., на день своєї смерті він постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю мамою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як була спадкоємцем першої черги.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла 19.05.2008 р., на день своєї смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своєю дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, так як була спадкоємцем першої черги.

ОСОБА_4 померла 06.03.2016 року.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в селі Потелич, Жовківського району 03.06.2013 року зробила заповітне розпорядження відповідно до якого належний їй житловий будинок №132 по вул. Центральна, в с.Потелич Жовківського району Львівської області заповіла племіннику ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Жовківської державної контори про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_4.

Виходячи з вищенаведеного вважає, що ОСОБА_4, яка померла 06.03.2016 року після якої він має право на спадкування, прийняла спадщину після смерті своєї померлої матері ОСОБА_3, померлої 19.05.2008 року, яка в свою чергу прийняла спадщину після свого померлого сина ОСОБА_5, який помер 08.02.2007 року. Інших родичів та спадкоємців, дітей, внуків спадкоємців першої черги померлі не мали.

Керуючись вищенаведеним просить визнати в порядку спадкування за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 після ОСОБА_4, померлої 06.03.2016 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Потелич по вул. Центральна, 123, Жовківського району Львівської області на який померла мала право після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 19.05.2008 р. та брата ОСОБА_5, який помер 08.02.2007 року.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак його представник за довіреністю подала на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, не заперечила проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області та представник третьої особи Рава-Руської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак ними надіслано до суду листи у яких просять справу розглядати у їх відсутності, представник відповідача не заперечив проти позовних вимог, представник третьої особи покладається на рішення суду.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

З довідки виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що згідно погосподарської книги за 1986-1990 року станом на 30.06.1990 року домогосподарство № 123 (особовий рахунок № 439) в с. Потелич по вул. Центральна Жовківського району Львівської області відносилося до колгоспної суспільної групи господарств. Членами даного колгоспного двору станом на 30.06.1990 року значилися: ОСОБА_3, 20.02.1937 року народження- голова двору, померла 19.05.2008 року; ОСОБА_4, 14.07.1962 року народження- дочка голови двору, померла 06.03.2016 року; ОСОБА_5, 31.03.1971 року народження- син голови двору, помер 08.02.2007 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 414288 від 07.03.2015 року ОСОБА_4 померла 06.03.2016 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач звернувся 26.05.2016 року в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 123 по вул. Центральна в с. Потелич, Жовківського району Львівської області, оскільки позивач не надав необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України передбачено захист порушеного права шляхом пред'явлення власником майна позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належало по 1/3 частки колгоспного двору в с. Потелич по вул. Центральна, 123, Жовківського району Львівської області.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 08.02.2007 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла 19.05.2008 року.

Після смерті ОСОБА_5 та після смерті ОСОБА_3 спадкові справи в Рава-Руській державній нотаріальній конторі не заводилися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 45825324 від 17.11.2016 року та 45825604 від 17.11.2016 року.

Позивач в позовній заяві вказує, що ОСОБА_4, яка померла 06.03.2016 року після якої він має право на спадкування, прийняла спадщину після смерті своєї померлої матері ОСОБА_3, померлої 19.05.2008 року, яка в свою чергу прийняла спадщину після свого померлого сина ОСОБА_5, який помер 08.02.2007 року, оскільки проживали разом та були спадкоємцями першої черги.

Передставник відповідача не заперечив проти позову, тобто визнав ті факти, які наведені в позовній заяві.

Ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

А тому суд зважаючи на факт не заперечення представником відповідача проти позовних вимог приходить до висновку, що ОСОБА_3 прийняла спадщину, на яку мав право ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги, яка постійно з ним проживала.

ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги, яка постійно проживала з померлою ОСОБА_3 прийняла спадщину після неї, а враховуючи те, що їй належало право на 1/3 частку колгоспного двору, та успадкувала частку ОСОБА_3, яка складалась з 1/3 частини бувшого колгоспного двору та 1/3 частини даного колгоспного померлого ОСОБА_5 сумарно отримала у власність весь бувший колгоспний двір по вул. Центральна, 123 в с. Потелич, Жовківського району Львівської області.

Згідно ч. 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Так як ОСОБА_4, яка померла 06.03.2016 року склала заповіт, в якому зазначила, що належний їй житловий будинок № 123 по вул. Центральна в с. Потелич Жовківського району Львівської області заповіла позивачу ОСОБА_1, а останній 26.05.2016 року звернувся в Рава-Руську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 57, 58, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Потелич по вул. Центральна, 123, Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.03.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.