АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3731/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.

при секретарі - Пролагаєвій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Проперті-менеджмент Україна», за участі третьої особи - ОСОБА_2, про зобовязання внести зміни до трудової книжки, стягнення заборгованості, компенсації по невиплаченій заробітній платі та середньомісячного заробітку за затримку виплати заробітної плати, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1В звернувся до суду із позовом до ТОВ «Проперті- менеджмент Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку за затримку виплати заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 2007 року він працював охоронцем на ринку Барабашова, з 2012 року правонаступником є ТОВ «Проперті-менеджмент Україна». 20.08.2015 року позивач звільнився з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» на підставі ч.З ст. 38 КЗпП України. При цьому відповідач не виплатив йому всю заборгованість по заробітній платі на момент звільнення. Позивачу не видали розрахунковий лист за червень 2015 року, тому він не знає точної суми яку йому заборгувало підприємство. Як стало відомо позивачу, відповідач з 17.06.2015 року перебуває в стадії припинення, зокрема, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців позивачу стало відомо про строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог до 18.08.2015 року. Крім того, позивач вказує, що оскільки його звільнено на підставі ч.З ст. 38 КЗпП України, підприємство повинно було виплатити йому середню заробітну плату за три місяці за грубе порушення трудового законодавства. В подальшому позивачем позовні вимоги уточнені, про що 18.01.2016 року подано відповідну заяву та позивач просив суд зобовязати ТОВ «Пропеті-Менеджмент Україна» внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про звільнення за ч.З ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю; стягнути з відповідача заборгованість, компенсацію за невиплачену заробітну плату та індексацію заробітної плати, середній заробіток за три місяці за порушення трудового законодавства, середньомісячний заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 15000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Проперті-менеджмент Україна» - відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року доповнено рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2016 року, зазначивши:

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача - ТОВ «Проперті Менеджмент Україна» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення на ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на те, що суд не задовольнив його клопотання про витребування доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно запису в трудовій книжці, з 01.11.2012 року позивач прийнятий в порядку переводу з ТОВ «ХарОптТорг» до ТОВ «Проперті Менеджмент Україна» на посаду охоронця у відділ охорони, відповідно до наказу №686к від 31.10.2012г року. Згідно запису в трудовій книжці позивача від 20.08.2015 року його звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням, згідно наказу №691к від 20.08.2015 року.

З архівної довідки №С-01 від 05.01.2016 року наданої на запит суду ТОВ «Архіваріус», вбачається, що в наказах по особовому складу ТОВ «Проперті Менеджмент Україна» значиться: звільнити ОСОБА_1 (239), охоронця (відділ охорони) 20.08.2015 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Виплатити грошову компенсацію за 44 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки, за відпрацьовані періоди: 01.11.13 р.-31.10.2014 р. - 24 к.д., 01.19.14-20.08.15 р. - 20 к.д. (наказ №691-к-к від 20.08.2015 р.)

Відповідно, до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановленні колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що у підприємства перед позивачем відсутня заборгованість по заробітній платі, на час звільнення з ним був здійснений кінцевий розрахунок.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач просить внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про звільнення за ч.З ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, стягнути з відповідача заборгованість, компенсацію за невиплачену заробітну плату та індексацію заробітної плати, середній заробіток за три місяці за порушення трудового законодавства, середньомісячний заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 15000 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Між тим, позивачем не надано розрахунку, з якого він виходив визначаючи загальну суму стягнення 15000 грн.

Суд апеляційної інстанції сприяв встановленню обставин справи, однак належні та допустимі докази сторонами надані не були, матеріали справи не містять достатньо даних для висновку про обґрунтованість вимог позивача.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч.1 ст. 289, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді