АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/6490/16 Головуючий 1-ї інстанції - Сугачова О.О.
Справа № 2- 643/8166/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А., Івах А.П.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який було остаточно уточнено у лютому 2016 року, до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 01 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат в сумі 24 362,41 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з ОСОБА_1 до липня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач, батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає і добровільної угоди про сплату аліментів не досягнуто.

Також просила стягнути з відповідача додаткові витрати, оскільки дитина має хронічні захворювання, які потребують лікарських препаратів.

Представник відповідача позоввизнала частково, вважаючи за можливе стягнення аліментів в сумі 700 грн., щодо інших позовних вимог, надала суду письмові заперечення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 19 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на дитину в сумі 16 212,19 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

На користь держави з ОСОБА_1 стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та хвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов, а саме - в частині сплати аліментів в твердій грошовій суму 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Виходячи з вимог статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку ОСОБА_3, належним чином повідомленої, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зміні, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 07.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2012 році (а.с.2).

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).

Встановлено також і не заперечується відповідачем , що дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 зобов'язаний утримувати свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Правильно суд обрав і спосіб сплати аліментів.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вибір способу сплати аліментів залежить від конкретних обставин справи, зокрема від того, чи є заробіток (доход) платника аліментів стабільним, який характер має його дохід (натуральна чи грошова форма), який порядок сплати є найбільш зручним для одержання аліментів, тощо. При виборі способу сплати аліментів суд повинен виходити із того, щоб інтереси дитини були найбільш захищеними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у державній податковій інспекції у Московському районі міста Харкова як підприємець у зв'язку з чим має нерегулярний, мінливий дохід і визначив спосіб сплати аліментів - у твердій грошовій сумі (а.с.39-44).

Проте суд визначив розмір аліментів без урахування вимог ст.182 СК України, з огляду на це, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів змінити.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан та матеріальне становище платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків , дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів судова колегія виходить із вимог ст.182 СК України.

При цьому виходить із того, що ОСОБА_1 має ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, 2013 року народження та ОСОБА_6, 2015 року народження, яких повинен утримувати (а.с.45-46).

В письмових запереченнях на позов та в апеляційній скарзі відповідач підтвердив можливість надання матеріального утримання неповнолітній дитині в розмірі 800-700 грн. щомісячно (а.с.34-36,152-157).

Наведені відповідачем обставини колегія суддів вважає такими , що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, та є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру присуджених до стягнення з відповідача аліментів з 1 000 грн. до 800 грн.

У разі зміни матеріального стану платника аліментів , розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за як позовом стягувача аліментів, так і платника аліментів згідно до ст. 192 СК України.

Статтею ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом то що) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, якими є хвороба дитини ОСОБА_4, а тому відповідач зобов'язаний брати участь у таких витратах відповідно до приписів ст.185 СК України, та відшкодувати позивачу 1/2 частину їх вартості.

Відповідач не заперечує того факту, що лікування та оздоровлення спільного їх з позивачкою сина потребує додаткових витрат, пов'язаних з його хворобою та свого обов'язку брати участь у цих витратах.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено виписками із icтopiї хвороби дитини, виданої 07.07.2014 року Амбулаторією «Педіатр Плюс» та 02.10.2014 року Міжнародним медичним центром офтальміка дитина сторін ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: астма 1-11 ступеню тамає діагноз міопатія слабкого ступеню обох очей , у зв'язку з чим постійно лікується та приймає ліки. Потребує санаторно-курортного лікування (а.с.8-8-а).

Обґрунтовано встановивши наявність особливих обставин у зв'язку із хворобою дитини та потреби додаткових витрат на лікування, суд першої інстанції врахував, що понесені ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування сина підтверджуються наданими нею фіскальними чеками на придбання цих ліків на загальну суму 18774,38грн. (а.с. 90, 91,93,102,104-106,108,109).

Також позивачем на підтвердження понесених витрати на оздоровлення сина надані копії договору від 24.06.2015 рок, квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.06.2015 на суму 13 650грн. (а.с.99-101).

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 ? частини понесених нею витрат на оздоровлення та придбання ліків для сина 16 212 грн 19 коп. ґрунтуються на наданих доказах, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цих вимог

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є аналогічними обґрунтуванню його заперечень на позовні вимоги, вони були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 2,3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2016 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі з 1 000 грн. до 800 грн. (вісімсот грн..) щомісячно, починаючи з 19 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді