АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1449/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2298/16Головуючий у 1-й інстанції Чистик І. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

За участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та посилаючись на неналежне виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 08.07.2005 року, просив про стягнення з останньої заборгованості, що виникла станом на 29.02.2016 року, в сумі 32 047 грн. 69 коп. та понесених судових витрат в розмірі 1378грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2005 року в сумі 32 047 грн. 69 коп., яка складається з наступного: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом, 21 139 грн. 69 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 908 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити за безпідставністю. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги також вказує на пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

По справі встановлено, що 08 липня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк відкрив позичальнику картковий рахунок НОМЕР_1, видав кредитну картку Visa Classic Credit з ідентичним номером строком дії - два роки та надав кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом на картці в сумі 10000 грн., базовою процентною ставкою по кредитному ліміту - 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році, 30-денним пільговим періодом за ставкою 0,01% річних, погашенням заборгованості по кредитному ліміту щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми заборгованості.

Відповідно до умов п. 5.5 Договору відповідач зобов'язалась погашати заборгованість по кредитному ліміту, процентах за його використання, перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором, Правилами користування платіжними картами та Тарифами Банку.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 своїх договірних зобов'язань, станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 32 047 грн. 69 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 10000 грн. 00 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 21 139 грн. 69 коп.; 908 грн., заборгованості за пенею та комісією.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з факту прострочення боржника та положень ст.ст. 526, 629, 611, 1054, ч. 1 ст. 625 ЦК України щодо обов'язковості виконання зобов'язань за кредитним договором та правових наслідків порушення зобов'язання боржником.

При цьому, проаналізувавши рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про користування кредитною карткою та систематичне внесення відповідачем готівки в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом у період з вересня 2005 року по жовтень 2015 року, внаслідок чого вирішив, що позовні вимоги заявлені Банком в межах строку позовної давності.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України скорочено до одного року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) (ст. 266 ЦК України).

За загальними правилами ст.ст. 253-255, 260 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного календарного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно висновків Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що строк дії виданої відповідачу кредитної картки НОМЕР_1 за договором від 08.07.2005 р. становив два роки та закінчився у липні 2007 року і з того часу у кредитора виникла можливість реалізувати право щодо стягнення кредитної заборгованості з боржника в примусовому порядку через суд.

Своїм правом на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався лише у березні 2016 року - після спливу трирічної позовної давності, про застосування якої представник відповідача заявив у запереченнях на позовну заяву від 10.06.2016 р. (а.с. 50).

Доказів продовження строку дії кредитної картки відповідно до п. 3.7. договору матеріали справи не містять і суду таких обставин не доведено.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на здійсненому позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.07.2005 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 станом на 29.02.2016 р., довідки про обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 за підписом представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та витягу online з особового рахунку ОСОБА_2 щодо поповнення іншої кредитної картки «Універсальна 55 днів» за НОМЕР_2 що була видана їй 09 липня 2013 року, які не є доказами визнання відповідачем свого боргу за спірним кредитом у розумінні вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та положень ст.ст. 207, 1055 ЦК України, та не свідчать про переривання перебігу позовної давності.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що при здійсненні оцінки доказів суд першої інстанції припустився помилки, взяв до уваги неналежні, недопустимі докази та не застосував до спірних правовідносин позовну давність, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначене є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2016 року - скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за спливом позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.І. Обідіна

В.П. Пікуль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко