АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/4038/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Шклянка М.П.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/6698/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_6 про захист прав споживачів та повернення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах фізичної особи -підприємця ОСОБА_6

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до Дарницькогорайонного суду м. Києва з позовом до ФОП ОСОБА_6 в якому просила з урахуванням збільшених позовних вимог стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 16090 грн. та понесені нею судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначила, що 26 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір про продаж меблів №41/10. Умовами якого визначено, що продавець зобов'язується поставити товар до 29 листопада 2014 року після сплати покупцем коштів у сумі передбаченій п.3.2 даного договору. Предметом Договору №41/10 є товар, а саме дві Шафи купе, за обраними позивачем індивідуальними характеристиками, що відображені у Бланку замовлення, що є невід'ємним додатком Договору. Ціна зазначеного товару, згідно договору становить 17 765,00 грн. Позивачем на виконання умов договору внесено наперед оплату у - розмірі 10 000 грн а також нею внесено 2 500грн, 5 000 грн та 6500 грн. Однак, відповідач належним чином не виконав своїх обов'язків по договору та надав товар неналежної якості. Відповідач добровільно відмовляється повертати кошти тому позивач змушена була звернутись із вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Дарницькогорайонного суду м. Києва від 10 березня 2016 року позов ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 про захист прав споживачів та повернення грошових коштів - задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 9590 грн. в якості відшкодування збитків.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати 3000 грн. вартість проведення експертизи.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що позивачем не вірно застосовано норми права до спірних правовідносин. Та зазначає, що позивачем не доведено, що недоліки товару не можуть бути усунуті та експертом не надано відповідну оцінку, а тому неможливо застосувати положення ч.3 ст.858 ЦК України.

Представники відповідача в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про продаж меблів № 41/10.

Пунктом 1.1 до ст.1 вказного договору сторони погодили, що виконавець зобов'язується передати у власність замовника та встановити виготовлені за індивідуальним замовленням меблі згідно бланку замовлення №41/10, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити товар.

Згідно п.3.2 Договору сума договору складає 17 765 грн.

Сторони у п.3.3 договору погодили, що замовник сплачує виконавцю кошти в сумі 10000 грн., що складає 70% від вартості товару.

У відповідності до п.4.2 ст. 4 договору продавець зобов'язується поставити товар 29 листопада 2014 року з дати підписання даного договору, та з дати здійснення контрольного заміру й після сплати покупцем коштів у сумі передбаченій п.3.2. даного договору.

Відповідно до пп.5.1.1. виконавець зобов'язаний поставити товар, якісні і кількісні характеристики якого, відповідають вимогам Договору.

З наявного в матеріалах справи копії бланку замовлення до договору №41/10 та ескізу Шафи вбачається, що позивачем обрано шафи-купе з відповідними технічними характеристикамита за обраним ескізом.

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, на виконання п.3.3 Договору № 41/10 від 26 жовтня 2014 року позивачем було сплачено у якості авансу за договором 10.000 грн. та отримано на вказану суму товарний чек від 26жовтня 2014 року№ 41/10.

29 жовтня 2014 року, позивачем було доплачено 2500 грн., 02 листопада 2014 року, внесено 6500 грн та 22листопада 2014 року сплачено 5000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарними чеками.

Відповідно до Акту здачі приймання виконаних робіт від 30 листопада 2014 року позивач прийняла меблеві вироби, однак з певними зауваженнями до якості виготовленої продукції, а саме вказано, що на нижній рельсі є механічні пошкодження. Дана обставина не заперечується сторонами.

В подальшому, як вказує позивач, після встановлення шафи-купе вартістю 9590грн. виявлено невідповідності, що призвели до неможливості використовувати шафу-купе за своїм призначення, оскільки при відкриті дверцят шафи-купе, неможливо відкрити шухляди та ящик для постільної білизни.

У зв'язку з чим позивач звернулась до відповідача з відповідними претензіями від 06 грудня 2014 року, 13грудня 2014 рокущодо повернення коштів за вказану продукцію, а саме шафу-купе, та повернення інших помилково сплачених коштів. Проте відповідач надав 24 грудня 2014 року відповідь про відмову в поверненні коштів за товар, в якому вказано, що оскільки позивачем було підписано акт та нічого не зазначено, що на момент прийнятт меблів вони не відповідали за розмірами умовам договору чи ескізам, то відповідач вважав, що вимоги позивача є необґрунтованими.

При подачі та обґрунтуванні позовних вимог, позивач та її представники посилались на норми глави 54 ЦК України «Купівля-продаж», зокрема на статтю 675 ЦК України, «Гарантії якості товару», пояснюючи це тим, що договір відповідно до якого були виготовлені меблеві вироби називається «Договір про продаж меблів». Зв'язку з виготовленням неякісної продукції просили застосувати наслідки, передбачені ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка регулює права споживачів у разі придбання ним товару неналежної якості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем помилково застосовано в обґрунтування своїх вимог закон, який не поширюється на дані правовідносини, що не може слугувати підставою для відмови у задоволенні вимог. А до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню глава 61 ЦК України.

Частинами 1,2 ст.837 ЦК Українивизначено, щоза договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти, та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі, або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до положень ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в, разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Положеннями ч.3 ст. 858 ЦК України визначено, що якщо відступи у роботі від умов договору, підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

20 серпня 2015 року Судовою незалежною експертизою України складено висновок №СЕ-1-6-345/15 судової товарознавчої експертизи, яким визначено, щошафа-купе, продана та виготовлена на підставі договору про продаж меблів №41/10 від 26 жовтня 2014 року, не відповідає умовам договорупп5.11 п5.1 ст.5 та нормативно-технічній документації до нього; дефекти, виявлені експертом у вказаному виробі є істотними, оскільки унеможливлюють використання товару за його цільовим призначенням, виявлені недоліки є прихованими та унеможливлюють використання товару за його призначенням, виникли результаті виготовлення шафи у невідповідності розмірів, ескізу. Виготовлена на замовлення щафа-купе відповідно до договору про продаж меблів від 26жовтня 2014 року не відповідає розмірам, зовнішньому вигляду, які були погоджені між виконавцем та виробником (а.с.86).

Посилання апелянта на те, що судом безпідставно прийнято до уваги вказаний висновок колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.1,3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що ухвалою суду від 25 травня 2015 року по справі призначалась судова товарознавча експертиза на підставі якої складено висновок №СЕ-1-6-345/15 від 20 серпня 2015 року, крім того судом попереджалось експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що вказаний висновок експерта є неповним, зроблений на вибіркових даних. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаного висновку та заявлялось клопотання про призначення повторної товарознавчої експертизи.

А тому колегія суддів вважає, що з висновку експерта №СЕ-1-6-345/15від 20 серпня 2015 року вбачається, щошафа-купе виготовленим із істотними недоліками, що порушує права позивача.

Щодо посилань апелянта про те, що судом при ухваленні рішення суду не вирішено питання про повернення шафи відповідачу колегія суддів вважає, необґрунтованими з огляду на те, що суд ухвалював рішення суду в межах позовних вимог, а відповідачем не подано зустрічного позову про повернення шафи-купе.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів того, що виявлені недоліки не можливо було усунуті колегією суддів не приймаються до уваги оскільки, в даному випадку обов'язок довести вказані обставини покладається на відповідача.

У відповідності до ч.ч.3,4 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

З огляду на те, що у відповідності до висновку експерта №СЕ-1-6-345/15від 20 серпня 2015 рокувиявлені недоліки є прихованими та оскільки людина без відповідного досвіду не може їх виявити, позивач має право на відшкодувати їй збитки.

Посилання апелянта на те, що судом не вірно стягнуто судові витрати колегією суддів не приймається до уваги з огляду на таке.

Відповідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.35 п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених вимог.

Положеннями ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду про розподіл судових витрат, які складаються з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрат за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 3000 грн.

Щодо посилань апеллянта на те, що з позивача підлягають відшкодуванню витати на правову допомогу у відповідності до ст.88 ЦПК України не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах фізичної особи -підприємця ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: