Провадження № 2/522/5173/16
Справа № 522/7096/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

при секретарі - Шевчик В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що сімейне життя сторін не склалося, збереження сімї є неможливим, подружжя втратили почуття взаємної любові, яка є основною причиною створення сімї. Суперечок про поділ майна сторони не мають. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання 19.05.2016 року підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, обґрунтовуючи позов тим, що відносини між нею та відповідачем погіршились з 2014 року, позивачка вже подавала раніше на розлучення, однак суд дав подружжю строк на примирення та цей позов так і не був розглянутий по суті. Однак стосунки між сторонам так й не налагодились, тому позивачка змушена ще раз звернутися до суду з аналогічним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 також з'явився до судового засідання, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання спільних трьох дітей сторін з позивачкою, зазначивши при цьому, що він з дітьми спілкується та допомагає матеріально.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року у виконкомі Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (актовий запис № 41). Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1. (а.с.3).

Від спільного шлюбу сторони мають двох доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 02.06.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 8) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане 02.06.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, які є близнятами (а.с. 9).

Також сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, копія якого міститься в матеріалах справи ( а. с. 10).

Фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року, що підтверджено самими сторонами у судовому засіданні, однією сім'єю позивач з відповідачем не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, всі троє спільні діти проживають разом з позивачкою.

На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, та згодою відповідача ОСОБА_2, суд вважає, що визначення місця проживання дитини разом із матір'ю буде в повній мірі сприяти розвитку та інтересам спільних трьох дітей сторін.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, суд вважає, за необхідне роз'яснити відповідачу, що батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Коституції України, ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 169 ч.4, ч. 4 ст. 174, 179, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05 серпня 2006 року у виконкомі Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (актовий запис № 41). Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Домусчі Л. В.

19.05.2016