Справа №471/1569/15-ц 17.05.2016 17.05.2016 17.05.2016
Провадження №22-ц/784/965/16
Справа № 471/1569/15-ц Головуючий першої інстанції: Губанова В.М.
Провадження № 22-ц/784/965/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на заочне рішення Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного ним 24 січня 2008 року із ОСОБА_2 кредитно-заставного договору № ODTIAE000029135 остання отримала кредит у розмірі 21741,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік з кінцевим терміном повернення 23 січня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 надала в заставу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» легковий автомобіль Mitsubishi Grandis, 2006 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить їй на праві власності. Позивач вказує, що ним було отримано інформацію про те, що згідно бази даних вказаний автомобіль знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме за:

1) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2011р.;

2) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціїпро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2011р.;

3) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012р.;

4) Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2015р.

На думку позивача, він має вищий пріоритет на заставне майно - автомобіль Mitsubishi Grandis, оскільки право застави у нього виникло раніше, ніж були прийняті вищевказані постанови ДВС. Крім того, станом на 09 грудня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком складає 90540,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення кредитно-заставного договору складала 141400,00 гривень та яка постійно знижується внаслідок зносу транспортного засобу. До того ж рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2011 року звернено стягнення на предмет застави і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави. За такого, звернення стягнення на це майно для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателеми, порушує його права.

Посилаючись на викладене, позивач просив зняти арешти, заборону відчуження та реєстрацію з заставного майна - автомобіль Mitsubishi, модель: Grandis, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, накладені за:

1) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2011р.;

2) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціїпро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2011р.;

3) Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012р.;

4) Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2015р.

Заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір № ODTIAE000029135, за яким остання отримала кредит у розмірі 21741,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік з кінцевим терміном повернення 23 січня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 надала в заставу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» легковий автомобіль Mitsubishi Grandis, 2006 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить їй на праві власності (а.с. 3-11).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року, що набрало законної сили 28 жовтня 2011 року, задоволено позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно. Передано в заклад шляхом вилучення у ОСОБА_2 заставлене майно - автомобіль Mitsubishi Grandis, реєстраційний номер НОМЕР_2. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № ODTIAE000029135 від 24 січня 2008 року, яка станом на 30 квітня 2009 року складала 158695грн.79коп., звернуто стягнення на зазначений предмет застави шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права укладати від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 15-16).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про реєстрацію обтяження належного ОСОБА_2 автомобіля Mitsubishi Grandis на підставі укладеного нею із позивачем кредитно-заставного договору - відсутній. Разом із тим, є зареєстрованими публічні обтяження, об'єктом яких є все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, які виникли на підставі постанов Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2011р., від 24.10.2011р. і від 16.05.2012р., а також на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2015р. (а.с. 12-14).

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що права позивача як заставодержателя належного ОСОБА_2 автомобіля Mitsubishi Grandis порушуються спірними постановами державних виконавців, оскільки стосуються вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та перешкоджають виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2011 р., яким в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернуто стягнення на зазначений предмет застави шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права укладати від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем.

Однак повністю погодится із вказаним висновком суду не можна.

Згідно статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

У разі звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачених законом підстав для звернення до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав заставодержателя.

Разом з тим, суд дійшов висновку про задоволення позову з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами у справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізовано.

Однак, ухвалюючи рішення у цій справі, суд на порушення вищевказаного та вимог ч. 4 ст. 10, ст. ст. 212-215 ЦПК України не з'ясував усіх обставин справи, не встановив у достатньому обсязі, в чиїх інтересах накладено арешт на майно боржника оскаржуваними постановами ДВС, та не обговорив питання про необхідність залучення боржника ОСОБА_2 та стягувачів у виконавчих провадженнях в інтересах яких були винесені спірні постанови, до участі у справі в якості відповідачів з належним оформленням цієї процесуальної дії відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, що має значення для правильного вирішення цього спору.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд позбавлений повноважень на стадії апеляційного розгляду справи залучити вказаних осіб до участі у справі.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позову, заявленого до неналежних відповідачів, - є передчасним.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Заочне рішення Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: Т.С. Довжук

З.Л. Шолох