УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

04 жовтня 2016 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Галінська В.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Коллект", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Рівненський міський відділ ДВС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Коллект", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Рівненський міський відділ ДВС про визнання протиправним та скасування рішення.

В позовній заяві, позивач посилається на порушення приватним нотаріусом вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, та просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окргу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28419914 від 24.02.2016 року, про реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру за адресою: м. Рівне, вул.Соборна. 253, кв.40.

Ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження по даній справі необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об"єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Тобто держава в цій частині делегувала нотаріусам владні повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду щодо визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окргу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28419914 від 24.02.2016 року, про реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру за адресою: м. Рівне, вул.Соборна. 253, кв.40.

Отже, позивач оскаржує дії приватного нотаріуса, як державного реєстратора прав на нерухоме майно, що передбачено ст. 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

При цьому судом встановлено, що предметом даного позову є саме оскарження дій приватного нотаріуса, як державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на квартиру за ТОВ "Кей-Колект".

За таких обставин, суд вважає, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки між позивачами та приватним нотаріусом виник публічно-правовий спір, який повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, і не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

З роз"яснень пункту 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" вбачається, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб"єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З цією позицією погодився і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у листі від 07.02.2014 "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" зазначив, що державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб"єкт. Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід пам"ятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів"» (пункт 4).

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

З цих підстав, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, відмова у відкритті провадження у справі за зазначеним позовом, не позбавляє позивача звернутись до суду з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 122 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Коллект", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Рівненський міський відділ ДВС про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського міського суду В.В.Галінська