Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про приведення реконструйованого нежитлового приміщення холу в первинний стан, за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про приведення реконструйованого нежитлового приміщення холу в первинний стан та зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести самовільно реконструйоване нежитлове приміщення холу, розташоване в житловому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, в первинний стан.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_3, яка є основним квартиронаймачем квартири № 384, та ОСОБА_4, яка є основним квартиронаймачем квартири № 386, що розташовані на восьмому поверсі девятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, самовільно без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації проведено роботи з реконструкції нежитлового приміщення холу з переобладнанням під житлове та кухню, чим вони значно погіршили житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. Із цього приводу Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження від 26 січня 2012 року № 44 про приведення самовільно реконструйованого нежитлового приміщення холу в первинний стан, направлено приписи про приведення вказаного приміщення в первинний стан. Розпорядження та приписи відповідачами не виконано, що стало підставою для пред'явлення позову до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року у задоволенні позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести самовільно реконструйоване нежитлове приміщення холу, розташоване в житловому гуртожитку по АДРЕСА_1, в первинний стан згідно з проектом забудови.

01 квітня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, яку обґрунтовували тим, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду 28 січня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2015 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнано протиправним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19 листопада 2012 року № 716 «Про розгляд протесту заступника прокурора Приморського району м. Одеси від 30 жовтня 2012 року № 16-18608вих12 на розпорядження голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 листопада 2011 року № 986 «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам». У зазначеній постанові Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2014 року містяться висновки суду про те, що квартиронаймачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були надані підсобні приміщення на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 листопада 2011 року № 986 «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», яке є ненормативним актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом його використання, та не може бути в подальшому скасовано районною адміністрацією. Про наявність нововиявлених обставин заявникам не було відомо на час розгляду справи та вони виникли після набрання рішенням суду законної сили, оскільки постанова Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2014 року, якою ці обставини були встановлені, набрала чинності 28 січня 2015 року, а тому вказані обставини згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, на думку заявників, є підставою для перегляду рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі, яку витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Дербенцевої Т.П., у результаті чого 26 липня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Статтею 361 ЦПК України установлено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового

наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 7 наведеної постанови встановлено, що обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Згідно з п. 4 указаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Судом установлено, що розпорядженням Приморської районної адміністрацій Одеської міської ради від 11 листопада 2011 року № 986 «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» ОСОБА_4 як квартиронаймачу квартири № 386 за її заявою про надання підсобних приміщень холу за адресою: АДРЕСА_1, були надані підсобні приміщення № № 27, 28, 29, загальною площею 20,9 кв. м, на склад сім'ї із трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7).

Зазначеним розпорядженням квартиронаймачу квартири № 384 за її заявою про надання підсобних приміщень холу були надані підсобні приміщення № № 23, 24, 25, 26, загальною площею 24,5 кв. м, на склад сім'ї із трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7).

За протестом прокурора Приморського району м. Одеси 09 листопада 2012 року пункти 3.7 та 3.8 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 листопада 2011 року № 986 «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» скасовано.

Розглядаючи заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року, апеляційний суд правильно виходив із того, що станом на час ухвалення, 21 січня 2014 року, апеляційним судом Одеської області рішення у справі суд виходив із того, що розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 листопада 2011 року № 986 скасовано 09 листопада 2012 року за протестом прокурора Приморського району м. Одеси. При цьому суд правильно врахував, що постанова Приморського районного суду м. Одеси, на яку посилаються заявники, прийнята 07 квітня 2014 року, тобто після набрання законної сили рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року, тому зазначена заявниками обставина є не нововиявленою обставиною в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, а є новою обставиною і не може бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки вона виникла після ухвалення судового рішення.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

О.М.Ситнік

О.В.Ступак