У х в а л а

іменем україни

29 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування на садовий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок, розташований на земельній ділянці НОМЕР_2, площею 0,0600 га, яка розташована в АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 13 вересня 2010 року Васильківською районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Васильківському районі Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 жовтня 2010 року за № НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що фактично вона прийняла спадщину, проте постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності правовстановлюючого документу на зазначене спадкове майно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2015 року (з урахуванням ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року про виправлення описки) позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок, розташований на земельній ділянці НОМЕР_2, площею 0,0600 га, яка розташована в АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 13 вересня 2010 року Васильківською районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Васильківському районі Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 жовтня 2010 року за № НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог апеляційний суд указував на те, що позивачем не надано належні, допустимі докази того, що на час смерті ОСОБА_3, тобто на момент відкриття спадщини, спірний садовий будинок належав спадкодавцеві.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова