Справа № 487/7351/14-ц
Провадження № 6/487/66/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Разумовська О.Г. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, про відстрочку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 487/7351/14-ц від 25.02.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Заводський районний відділ у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про виселення.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд заяву задовольнити.

Представник ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав суду заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення суду, в яких заявлені вимоги не визнав, заперечував проти задоволення вищевказаної заяви.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана заява про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року в процедурі виконавчого провадження спеціалізованою організацією філією №15 Приватного Підприємства «Нива - В.Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири №15, загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Чкалова, будинок №43, яка належала на праві власності ОСОБА_3.

Перемогу на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна було одержано ОСОБА_2.

Вказана квартира була придбана ОСОБА_2 для особистого проживання та проживання членів своєї сімї. Той факт, що у квартирі досі проживає колишній власник, члени його сімї, заважає позивачу повноцінно нею користуватись, адже він з сімєю не має до них жодного відношення та не зобовязаний узгоджувати з ними свої дії щодо користування та розпорядження квартирою. Договір найму житла між ОСОБА_2 на правах власника та ОСОБА_1 і іншими відповідачами не укладався.

Відповідно до ст. 15 Конституції України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом було встановлено неправомірність проживання в придбаній квартирі ОСОБА_2 заявника та інших осіб відповідачів у справі та було прийнято законне та обґрунтоване рішення про їх виселення.

Враховуючи той факт, що на протязі більше 2-х років в придбаній з прилюдних торгів квартирі незаконно проживають ОСОБА_3, ОСОБА_1 та інші члени їх родини, ОСОБА_2, як власник нерухомого майна позбавлений права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Суд вважає, що хвороба із діагнозом «шизофренія» та наявність інвалідності 2-ї групи з 2014 року заявника ОСОБА_1 не є винятковою обставиною для відстрочки виконання рішення суду, так як вказаною хворобою заявник хворіє тривалий час та відсутні перспективи на її одужання у майбутньому. Дана хвороба не приковує ОСОБА_1 до ліжка, не робить її недієздатної та не заважає заявнику в повній мірі вести звичний як і для інших осіб спосіб життя. Також на теперішній час відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про визнання ОСОБА_1 недієздатною та відсутня необхідність для призначення для заявника у справі опікуна.

Крім іншого, слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_1 подано до Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/7351/14-ц від 25.02.2016р., заяву про відстрочку виконання рішення суду. Також ОСОБА_1 подано до Заводського районного суду м. Миколаєва позов від 25.11.2015р. про визнання договору іпотеки квартири №15, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вулиця Чкалова, будинок №43 недійсним та позову від 11.03.2016р. про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу та акту проведення прилюдних торгів, свідоцтва про права власності на квартиру. Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва по вказаним вище справам на квартиру ОСОБА_2 з метою забезпечення позову було накладено арешти.

Зазначені справи не є взаємоповязаними між собою, не перешкоджають та не унеможливлюють розгляд і вирішення даної справи по суті. Крім іншого, у разі задоволення цих позовних вимог це буде підставою для перегляду даної справи.

Вказані факти свідчать про створення заявником штучних перешкод власнику нерухомого майна ОСОБА_2 в його праві вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, про неможливість відчуження квартири її власником, чим порушуються права та законні інтереси ОСОБА_2

Тобто можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 є дієздатною особою, не потребує сторонньої допомоги, так як перебуває при здоровому розумі, ясній пам'яті, розуміє значення правових наслідків своїх дій.

Також суд вважає посилання заявника на те що квартира, яка належить на праві власності ОСОБА_2 є єдиним житлом подружжя ОСОБА_1 і членів її сімї та в ній проживає малолітня ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до чинного законодавства України не є винятковим випадком, який давав би підстави для відстрочення виконання судового рішення.

Слід звернути увагу на той факт, що в заяві про відстрочку виконання рішення суду, заявником взагалі не вказано на якій термін слід здійснити відстрочку виконання рішення суду, не складено будь-якого графіку коли на думку ОСОБА_1 можливо зникнуть виняткові обставини, що утруднюють або роблять неможливим виконання судового рішення про виселення. Вказане є грубим порушенням чинного законодавства України.

У випадку задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення, ОСОБА_2, як власник майна буде незаконно позбавлений на не визначений час права встановленого Конституцією України та іншими законами України вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, чим фактично безпідставно звільнить ОСОБА_3В та інших відповідачів у даній справі від виконання рішення суду.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підставу стверджувати, що заявником ОСОБА_1 не було надано до суду переконливих доказів, які б підтверджували наявність виняткових обставин, що утруднюють або роблять неможливим виконання судового рішення про виселення.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, про відстрочку виконання рішення суду від 25.02.2016 року по цивільній справі № 487/7351/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Заводський районний відділ у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про виселення відмовити.

Ухвала набуває законної сили через 5 днів після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва в строк та порядок, передбачені ст. 294-296 Цивільно-процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Разумовська