АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5897/16 Головуючий 1-ї інстанції - Крівцов Д.А.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова О.С., про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третьої особи - ОСОБА_1, в якому просило: 1. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HAH2GA00000003 від 15.02.200 року (далі - кредитний договір) в розмірі 61 728,51дол. США, що за курсом 7,99грн. за 1дол. США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.05.2013року, складає 493 210,81грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №6, загальною площею 33,20кв.м, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливим здійсненням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; 2. виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), зі зняттям з реєстраційного обліку в територіальному органі ДМС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вищевказаної квартири.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 18.02.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №HAH2GA00000003, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 22 000,00дол. США зі сплатою 12,00% річних за користування кредитом строком повернення до 14.02.2015року. З метою забезпечення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 15.02.2008року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №HAH2GA00000003 (надалі - договір іпотеки), згідно умов якого остання передала в іпотеку Банку вищевказану квартиру. Однак, позичальник взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредитних сум, які в добровільно погасити відмовляються.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, уточнив його при розгляді справи, в якому просила визнати договір іпотеки недійсним з тих підстав, що вона є людиною похилого віку, страждає рядом захворювань, у тому числі хворобою Паркінсона, є малограмотною людиною, яка не розуміє українську мову. Вказує, що ОСОБА_2, який доводиться їй рідним братом, при укладення кредитного договору ввів її в оману, скориставшись хворобою, вмовив її підписати договір іпотеки на невигідних для неї умовах. Також зазначає, що вона помилялась відносно природи правочину, договір іпотеки укладено нею в результаті помилкового, неправильного уявлення про його фактичні обставини. Приватний нотаріус Іванова О.С. не роз'яснила їй в чому саме полягає правочин, які його наслідки для неї можуть бути у майбутньому. В момент укладення договору іпотеки вона не розуміла, що укладає договір іпотеки з ПАТ КБ «Приватбанк» та помилково вважала вказаний договір формальним актом, який не тягне для неї жодних зобов'язань або негативних наслідків.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Таранова Т.І. заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представники відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги зустрічного позову, позов ПАТ КБ «Приватбанк» не визнали, вказуючи на його безпідставність.

Треті особи: ОСОБА_1 та приватний нотаріус ХМНО Іванова О.С. не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» та зустрічного позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити їх позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується ПАТ КБ «Приватбанк» лише в частині обґрунтованості відмови у задоволенні їхнього позову, тому в іншій частині рішення відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» в позові, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача, оскільки позивачем не надано доказів про початкову ціну предмету іпотеки в грошовому вираженні станом на час розгляду справи, тобто за якою спірна квартира може бути реалізована згідно рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що в позові ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити з інших підстав, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 18.02.2008року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є - ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №HAH2GA00000003, згідно умов якого Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.02.2008року по 14.02.2015року включно, у вигляді не відновлювальної лінії у розмірі 23 910,00 доларів США на наступні цілі: 22 000,00дол. США - на споживчі цілі, а 1 910,02дол. США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків, пені та винагороди.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 15 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (іпотекодавцем) та ЗАТ КБ «Приватбанк (іпотекодержателем) укладено договір іпотеки квартири, посвідчений ПН ХМНО Івановою О.С. за реєстровим №669, а саме на - однокімнатну квартиру, загальною площею 33,20кв.м, житловою площею 16,80кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, і яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 12 січня 1994 року, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 26 січня 1994 року за реєстровим №П-5-9063. Згідно п.33.4 договору іпотеки квартири сторони визначили, що вартість предмету іпотеки буде становити - 205 606,51грн.

Позичальник ОСОБА_1 кредитні зобов'язання перед Банком не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті кредитних сум, яка станом на 29.05.2013року складає - 61 728,51дол. США.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання. Згідно ч.1 цієї статті зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно положень ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.572 ЦК України, ст.ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку» в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як визначено ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 цього Закону передбачено позасудове врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також являється відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленою 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

У розділі 3 договору іпотеки квартири сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у вигляді передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2., 16.7.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. При цьому розділ 4 договору іпотеки квартири передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку». При цьому пунктом 27 договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може здійснено у позасудовому порядку, а саме:

-переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця;

-або продажу предмету іпотеки-будь якій особі будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснює всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру права власності на нерухоме майно.

Законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Оскільки в договорі іпотеки квартири мається відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», тому ПАТ КБ «Приватбанк» повинен був запропонувати іпотекодавцю надати йому - іпотекодержателю право укласти такий договір, і у випадку такої відмови з боку іпотекодавця, що буде свідчити про наявність спору, звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначеному ст.39 Закону України «Про іпотеку» способами, тобто шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст.38 цього Закону, надавши суду відповідний висновок про початкову ціну предмета іпотеки на час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 28 вересня 2016 року у справі№6-1243цс16.

Доказів стосовно того, що позивач пропонував відповідачу вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту позасудовим способом, згідно існуючого в договорі іпотеки застереження, матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищезазначеної правової позиції не врахував, та не визначив, чи була відмова іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання дозволу іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Посилання представника на повідомлення №30.1.0.0/2-529 від 11.06.2013року, 02.04.2013року щодо необхідності сплати заборгованість за кредитним договором, які направлялися Банком на адреси відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_1 (які не були отримані останніми з невідомих причин), то ці письмові вимоги стосувалися лише порушення основного зобов'язання - сплати кредитних сум, а у випадку не сплати буде вирішуватися питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, отже вони не є тотожним із запропонуванням іпотекодавцю надати Банку дозвіл на продаж предмета іпотеки в позасудовому порядку.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову ПАТ КБ «Приватбанк» в позові з інших підстав, т.я. звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку» можливо лише у випадку відмови іпотекодавця виконати відповідне застереження, яке міститься в іпотечному договорі.

Згідно ст.309 ч.1 п.4) підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313,314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року змінити: в частині відмови в позові ПАТ КБ «Приватбанк» скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким в позові Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовити з інших підстав.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -