Справа № 357/9500/15-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/2728/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 43 16.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01 квітня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-684 належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі проживає ОСОБА_2 без належних правових підстав, договір найму з позивачем не укладав. 29 квітня 2015 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про виселення, яку відповідач отримав 07 травня 2015 року, однак її не виконує. Вказував, що відповідач добровільно звільнити житло не бажає, чим створює позивачу перешкоди у користування та розпорядженні належним йому майном.

З урахуванням наведеного, позивач просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності щодо користування та розпорядження житлом шляхом виселення відповідача із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача звільнити квартиру від належних йому речей.

Рішенням Білоцківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 рокупозов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права власності щодо користування та розпорядження житлом шляхом виселення відповідача із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано звільнити квартиру від належних відповідачу речей. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилася, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.98-99).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є новим власником спірної квартири згідно із свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів, а відповідач, який втратив право користування житлом, чинить створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому майном, вимоги позивача про виселення добровільно не виконує. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такі висновку суду першої інстанції є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до ст.45 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів, затвердженого начальником міського відділу управління юстиції 20 лютого 2015 року, ОСОБА_3 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 01 квітня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-684, на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 квітня 2015 року, номер запису про право власності: 9252554, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 03 (а.с.7,8).

29 квітня 2015 року ОСОБА_3 направив рекомендованим листом на адресу попереднього власника житла ОСОБА_2 вимогу про виселення, яку відповідач отримав 07 травня 2015 року (а.с.11-13). Однак відповідач дану вимогу позивача не виконав.

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС у Київській області від 17 липня 2015 року, реєстраційний облік ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 скасований 23 квітня 2015 року відповідно до наказу МВС України № 1077 від 22 листопада 2012 року «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року, у задоволенні позові ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів електронних торгів, скасування протоколу електронних торгів, акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів - відмовлено (а.с. 46-54).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Із системного аналізу положень ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» випливає, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовий аналіз наведених норм цивільного законодавства України свідчить про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про виселення відповідача та зобов`язання звільнити житло.

Таким чином рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у порушення вимог п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній справі до розгляду у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ його касаційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області рішення від 14 січня 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки ухвали суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Тому вказані доводи не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді