Справа № 128/4727/14-ц Провадження № 22-ц/772/2521/2016Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 81Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зобов'язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013р., стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь судові витрати на послуги адвоката Чернілевської Р.В., яка брала участь в розгляді справи в апеляційній інстанції та підготовці до розгляду в касаційній інстанції в сумі 3560,45 грн. Розгляд даної заяви позивач просить проводити у його відсутність.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у винесенні додаткового рішення щодо стягнення судових витрат за послуги адвоката Чернілевської Р.В. в сумі 3560,45 грн. по справі №128/4727/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зобов'язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013р., стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, основне рішення по якому було винесено 02 червня 2015 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржує її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив її скасувати, ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на його користь судові витрати на послуги адвоката у сумі 3560,45 грн..

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зобов'язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013 року, стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, задоволено частково.

Поновлено позивачу ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом щодо зобов'язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013 року, стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, -

Зобов'язано ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» здійснити звільнення з роботи ОСОБА_2 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки строком в 27 календарних днів (за період 2012-2013 років) з 20.05.2013 року.

Стягнути з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_2 оплату відпускних за 27 календарних днів в розмірі 3365,55 грн.

Стягнути з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу на суму 9195,78 грн.

Стягнути з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_2 оплату за час затримки розрахунку за 499 днів на суму 62 200,35 грн.

Стягнути з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду частково на суму 1000 грн.

В стягненні решти сум по позовним вимогам відмовлено.

Стягнути з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_2 судові витрати за послуги адвоката на суму 5500 грн.

Адвокатом, яка приймала участь в розгляді справи зі здійсненням захисту прав позивача була адвокат Палій Т.В.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 року рішення суду першої інстанції від 02.06.2015 року скасоване, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній інстанції участь по справі від сторони позивача приймала адвокат Чернілевська Р.В.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 року скасовано, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.201 року залишено в силі (т.2,а.с.243-244).

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 просить відшкодувати судові витрати за послуги адвоката Чернілевської Р.В., яка брала участь в розгляді справи в апеляційній інстанції та підготовці до розгляду в касаційній інстанції, то заява про ухвалення додаткового рішення повинна була подана до суду який ухвалив відповідне рішення.

Оскільки адвокат Чернілевська Р.В. не брала участі під час розгляду справи судом першої інстанції, у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення Вінницьким районним судом Вінницької області, було вмотивовано відмовлено.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.