У х в а л а

16 травня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» про визнання дій протиправними, стягнення відсотків за користування чужими коштами та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою, яка не відповідала вимогам ст. 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 25 квітня 2016 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення; заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення було залишено без руху та надано заявникові строк до 10 травня 2016 року для усунення недоліків, а саме для надання документу про сплату судового збору.

10 травня 2016 року на виконання цієї ухвали ОСОБА_1 надав повторну заяву про звільнення його від сплати судового збору.

В обґрунтування зазначеної заяви ОСОБА_1 посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», а також на те, що за подання скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень він був також звільнений від сплати судового збору.

Проаналізувавши зазначені положення законодавства, зміст заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення, знову не знаходжу підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не були взяті до уваги.

До того ж, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору саме за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Таким чином, оскільки навіть і в Законі України «Про захист прав споживачів» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подання заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України, то і вимога заявника про застосування до цивільно-процесуальних правовідносин щодо справляння судового збору саме правових приписів, закріплених у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не зумовлює звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у даній справі.

Крім того, посилання заявника на те, що за подання скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень він був звільнений від сплати судового збору, не може бути взяте до уваги, адже предметом спору в цій справі є визнання дій протиправними, стягнення відсотків за користування чужими коштами та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання. Таким чином, предмети вимог заявника різняться, а за подання заяви про перегляд судового рішення у цій справі цивільним процесуальним законодавством передбачено сплату судового збору.

Тому, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, відповідно до ст. 358 ЦПК України до заяви про перегляд судових рішень додається документ про сплату судового збору. У матеріалах, доданих до заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, такий документ відсутній.

За подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України підлягає сплаті судовий збір у розмірі 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Розмір ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, визначено підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 указаного Закону (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

У відповідності до штампу пошти на конверті ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України 19 квітня 2016 року.

Отже, у частині вимоги майнового характеру заявникові слід було сплатити судовий збір у розмірі 130 % від 1 відсотку ціни позову (609 доларів та 27 центів США) у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Також у даному випадку заявникові за вимогу немайнового характеру необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 130 % від 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (0,2 розміру мінімальної заробітної плати х 1218 грн х 130 %), що складає 316 грн 68 коп.

З огляду на викладене, для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення судовий збір у розмірі, визначеному у відповідності до чинного законодавства, повинен бути сплачений та перерахований на рахунок Верховного Суду України з такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, 22030102 р/о 0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030102, код банку отримувача - 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "судовий збір (Верховний Суд України, 060)" символ звітності 207.

На адресу Верховного Суду України слід надіслати оригінал документу про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись ст. ст. 358, 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень залишити без руху, продовжити строк до 30 травня 2016 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема