Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 300/244/16-ц

11.05.2016 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши у залі судових засідань в смт.Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А НО В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Позов мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю. Вважає, що шлюб існує лише формально, так як більше шести років не проживають разом, тому просить такий розірвати, малолітнього сина ОСОБА_5 залишити на її вихованні, прізвище не змінювати.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, на розірвання шлюбу згідний.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 08.04.2003 року у Жовтневій сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис №2 (а.с.5).

У сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з позивачкою (а.с.7).

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

З позовної заяви слідує, що фактичні взаємини подружжя припинилися кілька років тому, сторони не змогли створити міцної сімї, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини.

У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України на вибір позивача, їй слід залишити прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу.

Малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід залишити на вихованні у матері ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112,113, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 08.04.2003 року у Жовтневій сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис №2, між ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні у матері- Каролець ОСОБА_7.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.