АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3484/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Страхова І.П.
Справа № 632/196/16-ц Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.,

за участю секретаря - Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Жилсервіс» про стягнення середнього заробітку за час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з КП «Жилсервіс» на свою користь середній заробіток за час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням у розмірі - 363,68 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що у 2001 та 2002 роках йому були нараховані виплати у зв'язку з учбовою відпусткою у сумі 363,68 грн. Однак у 2003 та 2004 році вказані виплати з нього були утримані, оскільки він, як особа, яка проходить альтернативну (невійськову) службу, не має права на додаткову оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням. Вважає вказані утримання безпідставними, тому змушений звернутися до відповідача з вимогою про стягнення середнього заробітку за час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням у розмірі - 363,68 грн., як до правонаступника.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. При цьому посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що для задоволення позову та стягнення коштів є всі підстави.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для стягнення середнього заробітку за час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням з КП «Жилсервіс» відсутні.

Вказаний висновок судова колегія апеляційного суду вважає правильним.

Встановлено, що з 07.05.2001 року ОСОБА_4 на 27 місяців було направлено для проходження альтернативної (невійськової) служби у виробничому управлінні житлово-комунального господарства (далі - ВУЖКГ) (а.с.6)

Відповідно до архівної довідки КП «Міський Архів» № 1272 від 04.01.2016 року ОСОБА_4 з грудня 2001 року по березень 2004 року нараховувалися виплати у зв`язку з учбовою відпусткою. (а.с.4)

На підставі наказу начальника ВУЖКГ Лісовського Н.Ф. №39к від 31.01.2003 року з слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 утримано незаконно сплачені кошти за надання додатково оплачуваної відпустки у сумі 389 грн. 18 коп. в розмірі 20% від основної тарифної ставки з січня 2003 року до повного погашення (а.с.36).

Статтею 15 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» встановлено, що трудові відносини між громадянином, який проходить альтернативну службу, та підприємством, установою, організацією здійснюються на підставі письмового строкового трудового договору і регулюються законодавством про працю, за винятками, передбаченими цим Законом.

Відповідно до ст.216 КЗпП України, ст.15 Закону України «Про відпустки» працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки.

З огляду на викладене, ОСОБА_4, який навчався під час проходження альтернативної (невійськової) служби у ВУЖКГ, мав право на оплату додаткової відпустки у зв'язку із навчанням.

Проте, згідно інформації, яка міститься в архівній довідці про перейменування підприємства, наданій КП «Міський архів», Первомайське ВУЖКГ перетворене в КП «Комунальнік» (рішення виконавчого комітету 12 сесії 4 скликання від 14.08.2003 року); в свою чергу, КП «Комунальнік» було реорганізовано шляхом його приєднання до КП «Комунальнік-1» (рішення №617/50/5 50 сесії 5 скликання Первомайської міської ради від 19.03.2009 року). 14.12.2010 року була проведена Державна реєстрація припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ч.1 с.110 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

За змістом вказаної норми ліквідація означає таке припинення юридичної особи, яке тягне припинення всіх прав та обов'язків цієї особи без їх передання правонаступникам.

Вказаний висновок відповідає і приписам ч.3 ст.110 ЦК України, згідно якої ліквідація юридичної особи в порядку визнання її банкрутом проводиться, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, припинення юридичної особи відбулось без правонаступництва.

Посилання ОСОБА_4 на те, що відповідач - КП «Жилсервіс» є правонаступником КП «Комунальник-1», є безпідставним, оскільки КП «Жилсервіс» було створено на підставі рішення Первомайської ради Харківської області 52 сесії 6 скликання від 20 грудня 2013 року № 854-52/6 і відповідно до статуту воно не є правонаступником підприємства, в якому працював позивач.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів на підтвердження того, що позивач перебував у трудових правовідносинах з КП «Жилсервіс», а також того, що останнє є правонаступником ліквідованого підприємства ВУЖКГ, позивачем не надано.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі та надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді