Справа №2/489/76/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який обґрунтував тим, що у 2007 р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб, у тому ж році народився син ОСОБА_3.

У 2010 р. шлюб з відповідачкою був розірваний і син залишився проживати із матірю. З червня 2014 р. відповідачка не дає можливості бачитися з сином, спілкуватися із ним. Попереднє звернення у травні 2015 р. до органу опіки з метою досудового врегулювання результату не дало, оскільки відповідачка відмовилася від розвязання спору поза судом.

Тому просив зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4 та визначити такі способи спілкування із сином та участі у його вихованні: встановити побачення з дитиною - окреме проживання з батьком першу і третю суботу та неділю кожного місяця з можливістю ночівлі за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері; не перешкоджати спілкуванню з сином по телефону або за допомогою відеозвязку через мережу Інтернет у зручний для сина час; дозволити спільний відпочинок з сином у святкові дні із тривалістю побачення не менш ніж чотири години без присутності матері; надати можливість спільного відпочинку та оздоровлення з сином один раз під час літніх канікул тривалістю не менше 14 календарних днів, але не більше 28 календарних днів без присутності матері; надати можливість спільного відпочинку і оздоровлення із сином під час зимових, весняних та осінніх канікул тривалістю до 5 днів без присутності матері. Крім того, просив зобовязати відповідачку повідомляти про зміну свого місця проживання.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали, надалі представником позивача надана заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідачка позов визнала частково, не заперечувала проти зустрічей батька та сина по вихідним дням, спілкування їх по телефону та Інтернету, але в її присутності. Надалі, представником відповідачки подана заява про розгляд справи без їх участі.

Органом опіки та піклування суду надано висновок щодо розвязання спору.

Суд, заслухавши пояснення осіб, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Сторони з 2007 р. перебували у шлюбі, який розірвано за судовим рішенням у вересня 2010 р., вони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6).

Надалі, відповідачка у звязку із наступною реєстрацією шлюбу з 2010 р. мала прізвище Потапенко, яке у листопаді 2015 р. змінила на Московченко, а у грудні того ж року у звязку із реєстрацію шлюбу прийняла прізвище ОСОБА_2 (а.с. 56, 71, 72, 94, 95).

Позивач має зареєстроване місце проживання в трикімнатній квартирі №1 в м. Миколаєві по вул. Передова,52А, де також проживає його мати (а.с.38, 48, 49). Фактично ж постійно проживає та працевлаштований в м. Києві. Працює з лютого 2014 р. аудитором, характеризується за місцем роботи як доброзичлива та комунікабельна людина (а.с.50,51).

Відповідачка має в одноосібній власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, де зареєстрований син ОСОБА_3 та другий повнолітній син відповідачки (а.с.29, 30-32, 33). Має вищу економічну освіту, з лютого 2012 р. працює на посаді директора Миколаївської філії «Європейського університету», за місцем роботи її професійним та особистим якостям надана позитивна оцінка, її чоловік співробітник правоохоронного органу (а.с.28, 74, 75).

Згідно характеристики класного керівника на ОСОБА_4, учня ІНФОРМАЦІЯ_2, дитина характеризується самостійною, дисциплінованою особистістю. Відмічається, що має розвинену здатність мислити та запамятовувати (а.с.76).

Допитаний під присягою позивач суду показав, що після розлучення у 2010 р. з відповідачкою син проживав по домовленістю із матірю, до червня 2014 р. він спілкувався із сином, приїжджаючи до нього, навіть коли відповідачка переїжджала з м. Миколаєва до м. Києва та знову до м. Миколаєва. Але у червні 2014 р. відповідачка одразу та повністю перестала надавати йому доступ до спілкування з дитиною, по телефону із сином не дозволялося спілкуватися також, однак взяла дарунок синові на день народження. У квітні 2015 р. зателефонував відповідачці додому, але йому відповів син, з яким він добре поспілкувалися та тему навчання, кола інтересів дитини тощо та домовилися зустрітися у травні 2015 р. Коли він намагався зустрітися із сином в школі у травні 2015 р., то йому зашкодили сторонні особи і в той день та на наступний день йому телефонував теперішній чоловік відповідачки з погрозами, а потім умовляннями щоб припинив спілкуватися із сином, бо у дитини тепер інша родина.

Допитана під присягою відповідачка суду показала, що після розірвання шлюбу з позивачем ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу вона не чинила, але після святкування сина з батьком та його друзями травневих свят з ночівлею у 2014 р. дитина не бажає спілкуватися з батьком аж до істерики. Її родина зараз - це син та чоловік ОСОБА_5, якого син називає батьком. Її повнолітні син та донька проживають окремо. Саме вона була ініціатором зустрічей батька та сина. В чому причина відчуження сина від батька з травня 2014 р. не знає. Негативною інформацією щодо позивача не володіє. Просила суд розпочати спілкування сина із батьком з зустрічей в її присутності у вихідні дні, а також була не проти спілкування їх по телефону та через інтернет також в її присутності. Її теперішній чоловік дійсно телефонував позивачу після відвідування позивачем школи в травні 2015 р., оскільки син плакав і її чоловік забрав сина зі школи, та попереджував позивача що не дасть ображати ОСОБА_4. Син їй казав, що він розмовляв із батьком по телефону у квітні 2014 р. і той цікавився, як він навчається, чим займається поза школою, чи отримував він від нього дарунок.

У травні 2015 р. ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування з проханням визначити способи його участі у вихованні сина та спілкуванні із ним, але орган опіки та піклування повідомив його про неможливість прийняття відповідного рішення через ухилення матері дитини від надання потрібної для розвязання спору інформації (а.с.7,8).

Висновком судової психологічної експертизи від 21 березня 2016 р. за №1335 зазначено, що на момент освідування конкретне відношення дитини до матері характеризується сприйняттям її як джерела безпеки і надійного захисту в невідомих умовах, сприйняття її як особливо значущої фігури ведучої дитини по життю, а батька як до джерела травматичних негативних почуттів та спогадів, повязаних із низьким рівнем довіри.

На правильності висновків експертизи виходячи з наявних вихідних даних для дослідження та результатів застосування різнобічних методик, застосованих при проведення експертизи, допитаний в судовому засіданні експерт наполягав. Також зазначив, що причину ставлення дитини до батька при проведенні експертизи без психологічного травмування дитини дізнатися неможливо.

Твердження представника позивача про неможливість визнавати цей висновок доказом в справі суд відхиляє. Посилання представника, що експертиза ґрунтується загалом на поясненнях самої дитини, яка в силу обставин може піддаватися психологічному впливу щодо оцінки дійсних обставин зі сторони дорослих членів родини, а також на не визначеність в описовій частини висновку експертизи опису застосування кожного виду методики проведення дослідження і відсутність результату по кожній методиці, самі по собі не дають підстав для обґрунтованого висновку про неправильність або неповноту висновку експертизи, а на проведенні повторної або додаткової експертиз позивач з представником не наполягали.

Обовязку покладеного судом на відповідачку - доставити дитину в судове засідання для зясування його думки щодо вирішення спору вона не виконала.

Згідно висновку органі опіки та піклування від 28 вересня 2016 р. він пропонує дозволити батькові спілкуватися із сином протягом першого місяця з дня набрання рішення суду законної сили у першу та третю суботу з 11-00 до 14-00 год. в присутності матері, а в подальшому за домовленістю та за згодою дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутністю іншої особи.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Не спростований відповідачем висновок експертизи встановив, що особа батька сама по собі є для дитини психотравмуючим чинником, природа такого ставлення сина до батька не відома. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи право батька на участь у вихованні та в спілкуванні з дитиною, відсутність жодної компрометуючої інформації щодо позивача, його вчинків або намірів щодо сина, суд вважає, що на даний час максимальною можливою участю батька у вихованні сина та у спілкуванні з ним є систематичне побачення: першу та третю суботу та неділю кожного місяця в присутності матері протягом трьох годин поспіль, їх спілкування в будь-який день за рахунок позивача телекомунікаційними засобами з 20-00 до 20-30 год. без присутності матері, що можливо допустити, оскільки в перемовах із сином батько не буде присутнім фізично.

Для цього слід зобовязати відповідачку усунути перешкоди позивачу у спілкуванні із сином у зазначений спосіб.

Решта вимог - побачення з сином добами з ночівлею, необмежене спілкування у зручний для дитини час телекомунікаційними засобами, спільний відпочинок у святкові дні без присутності матері, спільний відпочинок та оздоровлення під час зимових, весняних, літніх, осінніх канікул без присутності матері є передчасними виходячи з психологічного ставлення дитини до батька. Їх реалізації надалі у поза судовому або судовому порядку залежить від виконання визначеного в даному рішенні.

Вимога про зобовязання відповідачки повідомляти про зміну її місця проживання не стосується питання участі позивача у вихованні та спілкуванні із ним, тому задоволенню як безпідставна, не підлягає.

Враховуючи немайновий характер спору суд вважає за можливе порівну розподілити витрати по сплаті позивачем судового збору 243,60 грн. та відповідачем витрат на оплату експертизи 5544 грн., тому шляхом взаємозаліку з позивача слід стягнути 2650,20 грн. (5544/2 (243,60/2)).

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши участь батька у спілкуванні з сином та у його вихованні шляхом встановлення побачень батька з дитиною першу та третю суботу та неділю кожного місяця в присутності матері протягом трьох годин поспіль, а також їх спілкування в будь-який день за рахунок позивача телекомунікаційними засобами з 20-00 до 20-30 год. без присутності матері.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2650,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький