РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвій О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.10.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення від спадкування, зазначивши в обгрунтування позовних вимог, що 22 березня 2015 року померла двоюрідна сестра сторін ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,0895 га для ведення садівництва, яка розташована в СТ "Корабел", ділянка №9, 10 в межах території Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. За життя спадкодавець не склала заповіт, тому спадкування здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості, спадкоємцями 5 черги за законом є позивач та відповідач. Позивач зазначив, що ОСОБА_7 була особою похилого віку, тяжко хворою людиною, перенесла важку операцію, після якої потребувала постійного догляду, оскільки перебувала у безпорадному стані та самостійно не могла пересуватись. Доглядом спадкодавиці, забезпечення її ліками, продуктами харчування та побутовим обслуговуванням займався позивач особисто, а також винаймав доглядальницю. Про безпорадний стан ОСОБА_6 відповідачу було відомо, однак, він її не провідував, не надавав матеріальної чи будь-якої іншої допомоги.

Також позивач вважає важливим ту обставину, що померла була не тільки його двоюрідною сестрою. а й мачухою, дружиною його батька. За час шлюбу із батьком вони продали належну батьку квартиру, а виручені кошти були витрачені на ремонт квартири ОСОБА_6, в якій батько проживав із ОСОБА_6 до своєї смерті (у 2008 році), тобто вкладені в квартиру померлої кошти, входять до спадкової маси. Зазначає, що крім кровного споріднення, спадкодавець була частиною його родини. Після смерті батька вони разом переживали горе. позивач часто відвідував її. вони разом проводили свята, він допомагав їй із дачними ділянками, сплачував рахунки за квартиру.

Відповідач переконував його, що він не претендує на спадщину, тому не буде надавати допомогу спадкодавиці, однак, звернувся із заявою про прийняття спадщини.

На підставі викладеного просить суд усунути відповідача від спадкування за законом спадщини. яка відкрилась після смерті ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, вважаючи позовні вимоги обгрунтованими та доведеними, просили позов задовольнити. Позивач зазначив, що саме він надавав ОСОБА_6 кошти на лікування, так як їй не вистачало на це пенсії, а вона звітувала перед ним про витрачені кошти, збираючи фіскальні чеки на ліки. А в подальшому оплачував послуги доглядальниці. Він пропонував ОСОБА_6 переписати квартиру на нього, однак вона відмовлялась, вважала, що видужає.

Відповідач ОСОБА_8 та в його інтересах представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, вважаючи позов необгрунтованим, безпідставним, просили відмовити позивачу в його задоволенні. В обгрунтування заперечень проти позову зазначили, що ОСОБА_6 не потребувала матеріальної допомоги, вона була фінансово забезпеченою особою, мала збереження, навіть надавала кошти у позику. Вона стала потребувати сторонньої допомоги, коли захворіла в листопаді 2014 року і їй зробили операцію, та вона знаходилась на стаціонарному лікуванні до 29.01.2015 року. Однак, в період знаходження її у лікарні за нею доглядав відповідач та його дружина, яка працює медсестрою в цій же лікарні, тільки в іншому відділенні. Дружина відповідача купувала необхідні ліки, кошти на придбання ліків надавала ОСОБА_6, вона давала довіреність дружині відповідача на отримання пенсії. За цей час позивач та його сім'я не відвідували у лікарні ОСОБА_6, не цікавились її станом здоров'я. В цей час захворіла сестра дружини, яка також потребувала догляду, тому після виписки ОСОБА_6, вони зателефонували позивачу та запропонували, щоб він доглядав за ОСОБА_6 на час її знаходження вдома. При цьому вони інколи навідували ОСОБА_6, телефонували їй.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача та його представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали спадкової справи № 318/2015 до майна померлої 22 березня 2015 року ОСОБА_6, вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, і даний факт не заперечувався сторонами по справі, що ОСОБА_6 померла 22 березня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть /а.с. 56 оборот/, після смерті якої відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, яка складається з АДРЕСА_1 /а.с. 85/.

На випадок своєї смерті спадкодавець заповіт не залишила.

Спадкоємцями за законом є двоюрідні брати ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та ОСОБА_9

З матеріалів спадкової справи №318/2015 до майна померлої 22 березня 2015 року ОСОБА_6, розпочатої 25 травня 2015 року, заведеної державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, судом встановлено, що 25 травня 2015 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1, якому спадкодавець була двоюрідною сестрою /а.с. 55/.

17 вересня 2015 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_3, якому спадкодавець була двоюрідною сестрою.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно ч.4,5 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Родинні відносини між позивачем, відповідачем та спадкодавцем підтверджені свідоцтвами про народження, про одруження, відповідними актовими записами /а.с. 64-65, 66, 68-69, 70, 72,74-75, 77-78, 79, 82, 83/, з яких слідує, що батьком ОСОБА_6 був ОСОБА_10, у якого було двоє рідних сестер : ОСОБА_11 (мати ОСОБА_3) та ОСОБА_12 (мати ОСОБА_1).

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України фактами, які підлягають встановленню, є як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, а так само факт того, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позивач вказав, що спадкодавець ОСОБА_6 потребувала допомоги, оскільки знаходилась у безпорадному стані через хворобу, а відповідач ухилявся від надання такої допомоги.

На підтвердження безпорадного стану спадкодавця надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого №10728/1549, згідно якої ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарі у хірургічному відділенні №1 міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва з 30.11.2014 року по 29.01.2015 року з діагнозом "гігантська післяопераційна вентральна грижа" /а.с. 34/.

Як на підстави позовних вимог позивач посилається на те, що спадкодавець за станом здоров'я потребувала стороннього догляду, допомоги, в тому числі фінансової, яких відповідач їй не надавав, не приймаючи будь-якої участі за доглядом, лікуванням, витратами, в т.ч. і на поховання, проведення ритуальних обрядів, обідів, при цьому відповідач свідомо ухилявся від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, надали суду покази, які підтвердили знаходження спадкодавця у безпорадному стані через хворобу з 30.11.2014 року по день смерті, свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона була знайома із сім'єю ОСОБА_17 та ОСОБА_6, підтримувала відносини із ОСОБА_6, коли ОСОБА_6 захворіла восени, вона відвідувала її у лікарні, була там 4 рази, нікого не бачила, щодо лікування, то у неї були збереження та позивач допомагав.

Свідок ОСОБА_14 також пояснила, що з 05.02.2015 року позивач найняв її на роботу доглядальницею за ОСОБА_6, остання відносилась до позивача як до сина. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що у неї є ще родичі, коли вона була у лікарні, вони приносили їй їжу, однак, коштів на ліки не давали. З 05.02.2015 року по день смерті 22.03.2015 року, ніхто до ОСОБА_6 не приходив, крім позивача, та не телефонував. Сама ОСОБА_6 була у важкому стані після виписки, загноїлись шви після операції, вона, страдаючи також на ожиріння, не могла самостійно підніматись.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що раніше вони проживали по-сусідству із ОСОБА_6, підтримували нормальні відносини, інколи провідувала її. Про стан ОСОБА_6 дізналась від позивача, провідувала її, ще як не було доглядальниці, після операції, вона взагалі не піднімалась, спочатку позивач сам доглядав за ОСОБА_6, піднімав ї, переодягав. ОСОБА_6 жила в достатку, ні в чому собі не відмовляла, також і позивач їй допомагав. Ще до операції позивач навідувався до неї, купував продукти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 вказала, що з ОСОБА_6 була знайома близько 30 років, їх дачі знаходились по-сусідству, однак десь за рік до смерті вона не спілкувалась із ОСОБА_6, у них виник конфлікт (через позичені кошти, кошти позичала їй ОСОБА_6М.). Їй відомо зі слів ОСОБА_6, що крім позивача, у неї ще були родичі, та виник конфлікт, так як вони претендували на квартиру.

Крім того, допитані під час судового розгляду справи за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, спростували зазначені вище доводи позивача в частині того, що відповідач ухилявся від надання допомоги на утримання ОСОБА_6, не відвідував її в лікарні, не брав будь-якої участі за доглядом та лікуванням, витратами. Зокрема, свідок ОСОБА_18, яка працює операційної сестрою в хірургічному відділенні №1, вказала, що ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні 2 місяці, їй зробили операцію, вона була у важкому стані, всі необхідні медикаменти купували ОСОБА_22, яких вона знає як родичів ОСОБА_6. ОСОБА_22 приходили, допомагали доглядати за ОСОБА_6 - мити, перевертати її, вона була дуже важкою, мала зайву вагу. Був випадок, коли вона пропонувала позивачу купити ліки (бачила його 2 рази в лікарні), та він відмовився.

Свідок ОСОБА_19 - лікар-хірург хірургічного відділення №1, пояснив, що ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні з листопада 2014 року, він асистував при операції, а в подальшому здійснював перев'язки. З ним щодо стану здоров'я ОСОБА_6 та необхідності придбання медикаментів спілкувались ОСОБА_22, з цього часу також дізнався, що ОСОБА_22 також працює у МЛШМД. Стан пацієнтки після операції був важкий, вона сама не пересувалась. Після виписки він ще 2 тижні ходив додому до ОСОБА_6 робити перев'язки на дому, кільки разів була присутня доглядальниця.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що раніше вона проживала із ОСОБА_6 по-сусідству, вони дружили, вона відвідувала її, зокрема ОСОБА_6 на час знаходження у лікарні залишала їй ключі від квартири. Вона відвідувала ОСОБА_6 у лікарні, кошти у неї були, з собою вона взяла 200 доларів, лікування здійснювалось за її кошти, у лікарні за нею доглядали ОСОБА_22. ОСОБА_6 завжди була забезпеченою фінансово, мала збереження. Після виписки вона повернула ключі від квартири позивачу.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що вона працює в хірургічному відділенні №1, вона доглядала за ОСОБА_6, яка була у важкому стані після операції, допомагали родичі ОСОБА_22. А тижні через 2 за нею вже родичі (ОСОБА_22) самостійно доглядали, ОСОБА_22 купувала їй медпрепарати за кошти ОСОБА_6, приносила їжу, так як ОСОБА_6 не бажала їсти лікарняні продукти. При надходженні до лікарні у ОСОБА_6 було 200 доларів та 2 тис. грн., та давала ще довіреність ОСОБА_22 на отримання пенсії. Ще ОСОБА_6 сусідка провідувала, більше нікого вона не бачила.

Окрім того, свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є дружиною відповідача, ОСОБА_6 знала з 1986 року, вони спілкувались, підтримували нормальні відносини. Коли 30.11.2015 року ОСОБА_6 поступила у лікарню у важкому стані, вона одразу повідомила їй, де гроші на медикаменти. Операція була важка, після операції вона кожного дня відвідувала ОСОБА_6, купувала необхідні медикаменти, допомагала переодягати, мити, готувала та приносила їй їжу. Періодично приходили провідувати та допомагати її чоловік та син. В лікарні ОСОБА_6 л.М. знаходилась 2 місяці. В цей час, захворіла на рак сестра свідка, також потребувала допомоги та догляду, тому вони запропонували позивачу взяти на себе догляд за ОСОБА_6 після виписки. До цього ОСОБА_6 не хотіла бачити позивача. Вдома вони також кілька разів відвідували ОСОБА_6, вона брала речі прати.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що ОСОБА_6 з 30.11.2014 року по день смерті 22.03.2015 року через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду.

Як слідує із пояснень свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, відповідач та його сім'я надавали допомогу у догляді за ОСОБА_6 2 місяці під час знаходження її у лікарні. Свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, їх покази щодо цих обставин є послідовними, також узгоджуються із письмовими доказами (зокрема, довіреності видані від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_22 на отримання пенсії /а.с. 97,98/), тому у суду немає підстав не довіряти їм.

В подальшому, після виписки ОСОБА_6 із лікарні, 2 місяці до її смерті догляд за нею здійснював позивач, він також оплатив поминальний обід.

Доводи позивача про те, що саме він надавав кошти ОСОБА_6 на придбання медикаментів під час знаходження спадкодавця у лікарні, належними та допустимими доказами не підтверджені. Із пояснень свідків, слідує, що ОСОБА_6 мала власні збереження, які витрачала на лікування. Вказані покази дали і свідки зі сторони позивача. При цьому позивач не надав доказів щодо можливості ним надати таку матеріальну допомогу (як він зазначає 16000 грн.), оскільки він не працює, є інвалідом 11 групи.

Та обставина, що ОСОБА_6 була також дружиною його батька, на суть спору не впливає.

Посилання позивача на те, що він здійснює до теперішнього часу оплату комунальних послуг за спадкову квартиру, для даної справи не має значення, він не позбавлений можливості звернутись із відповідним позовом до другого спадкоємця про стягнення понесених витрат.

Виходячи із вищевикладеного позивачем не доведено факт ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, а так само факт того, чи потребувала ОСОБА_6 допомоги від ОСОБА_3 за умови отримання її від позивача.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд вважає, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами по справі обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову за його безпідставністю та недоведеністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід 11 групи, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 1224, 1258, 1259, 1265 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, мають право подати апеляційну скаргу в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя : О.В. Мамаєва