Справа № 579/411/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді Моргун О.В.

з участю секретаря Сергієнко Ж.М.

представника

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", далі ПАТ КБ "ПриватБанк", звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем 16 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір №SUK1АЕ00000037, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у розмірі 41612 грн. на термін до 15.10.2011 року, а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості згідно з кредитним договором здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим станом на 18 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі:49147,69 грн., яка складається з: 12248,84 грн. - заборгованість за кредитом; 7428,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 29470,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 49147,69 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. (а.с.2).

Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача позов не визнала, просить у позові відмовити, посилаючись на те, що відповідач умови договору виконала повністю, внісши останній платіж 15 жовиня 2011 року, і за її відповідачки підрахунками простроченої заборгованості не мала.

Представник відповідача подала до суду заяву про застосування судом строку позовної давності мотивуючи її тим, що граничний термін погашення кредиту 15 жовтня 2011 року, саме в цей день відповідачка повністю виконала умови договору, внісши останню суму платежу, починаючи з 16 жовтня 2011 року жодного платежу не здійснювала. Банк звернувся за захистом своїх прав лише 26 лютого 2016 року. Списання банком 19 вересня 2014 року грошових коштів в сумі 1255 грн. 74 коп. з рахунку відповідачки для отримання пенсії за віком не є добровільним зі сторони відповідачки і не є перериванням перебігу позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №SUK1АЕ00000037, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі через касу банку на строк до 15 жовтня 2011 рок включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 54875,85 грн. на наступні цілі: на купівлю автомобіля у сумі 41612 грн., а також у розмірі 13263, 85 грн. на сплату страхових платежів у сумі, у випадках та порядку передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,14% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, комісії за резервування коштів відповідно до п.3.11 даного договору. Періодом сплати вважається період з «20» по «25» число кожного місяця. (а.с.9-12)

Згідно п.1.1 договору кредитні кошти видані на строк до 15 жовтня 2011 року.

Згідно п.2.2.2., 2.2.3, 2.2.4 договору позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом, сплатити банку винагороду і комісію, зробити погашення кредиту в порядку, сумах і строки , передбачені п.1.1, 2.3.3 договору.

Згідно п.4.1 договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов'язки, які вони врегулювали договором від 16 жовтня 2006 року.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач не вимагав дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів до 15 жовтня 2011 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 жовтня 2006 року№SUK1АЕ00000037, укладеного між сторонами, заборгованість станом на 18 лютого 2016 року становить 49147 грн. 69 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 12248,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7428,52 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 29470,33 грн. (а.с. 5-8).

За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_2 не оспорювала договір позики, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений відповідачкою проти її справжньої волі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідачем ОСОБА_2 та її представником в судове засідання не були надані докази на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позову про відсутність заборгованості за кредитним договором, зокрема те, що за її, ОСОБА_2, власним підрахунком простроченої заборгованості не має.

Представник відповідача, яка за змістом довіреності наділена усіма правами відповідача в ході судового розгляду пояснила, що допускає існування простроченої заборгованості, яка могла виникнути внаслідок несвоєчасного внесення чергових платежів.

Стороні відповідача надано можливість повно реалізувати процесуальні права наданими їм законом, в тому числі заявляти клопотання про призначення економічної експертизи.

Таким чином, представником відповідача не спростовоно доводи позивача та не надано суду доказів про відсутність заборгованості за кредитиним договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж відповідач здійснила 15 жовтня 2011 року (а.с.272), позивачем платіж зараховано 17.10.2011 року (а.с. 8), після чого позивачем нараховується заборгованість за процентами та пеня (а.с. 8).

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору та встановили граничний строк надання кредитних коштів до 15 жовтня 2011 року.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позивач отримав заяву відповідача про застосування строку позовної давності (а.с. 76)

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У даній справі суд установив, що позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі виконувала умови кредитного договору, а в подальшому після 17 жовтня 2011 року припинила оплату чергових платежів, що вбачається зі змісту розрахунку заборгованості. Кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у березні 2016 року, надавши розрахунок заборгованості станом на 18 лютого 2016 року.

Оскільки умовами кредитного договору (пункт 1.1) установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що пунктом 1.1 кредитного договору погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватись позичальником частинами з «20» до «25» числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

При цьому кінцевим терміном повернення кредиту є вказівка на строк до 15 жовтня 2011 року.

Суд вважає, що позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав, та поновленням прав, пов'язаних з поверненням кредиту у встановлені строки.

Суд детально проаналізувавши, перевіривши та обговоривши причини пропуску строку звернення до суду, встановлені ст.257 ЦК України, не вбачає їх поважності, та не знаходить підстав для їх поновлення.

Крім того, відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю взагалі заборонено вимагати повернення споживчого кредиту, строк повернення якого минув.

Суд не приймає до уваги положення п.5.1 Договору, згідно якого Договір діє до повного виконання позичальником зобов'язань з тих підстав, що згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, про що укладається договір у письмовій формі. Суд вважає, що збільшення строку позовної давності повинно бути обумовлено конкретною датою чи строком .

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що списання коштів, якщо навіть така можливість допускається договором, не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дії.

Відповідач дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку не вчиняла.

За таких обставин суд не приймає до уваги як переривання перебігу позовної давності списання 19 вересня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" з пенсійного рахунку позивачки 1255 грн. 74 коп.

Таким чином, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, суд прийшов до висновку, що в позові необхідно відмовити в зв'язку з пропуском без поважних причин позивачем строку звернення до суду .

Відповідно до ст.ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

відмовити в задовленні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №SUK1AE00000037 від 16.10.2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Рішення виконано суддею на комп'ютері в нарадчій кімнаті .

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2016 року.

Суддя О. В. Моргун