РІШЕННЯ

іменем України

"05" травня 2016 р. 145/524/16-ц

2/145/368/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мазур О.П.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 28 квітня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2.

В шлюбі в них народилась дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

25.12.2015 р., згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між ними було розірвано (145/1720/15-ц).

Стосунки у них з відповідачем не склалися.

Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає.

Самостійно забезпечувати потреби їх дочки, на даний час їй важко, оскільки вона не працює, закінчує навчання в Національному університеті ім. І. Огієнка.

Власного житла не має, підсобне господарство не веде.

Відповідач є працездатним, інших утриманців не має.

Вважає, що за таких умов відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 600 гривень на утримання нашої дочки, щомісячно, до її повноліття.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 600 (шістсот) гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення до суду і до її повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач спочатку позовні вимоги визнав частково, подав суду заперечення, в якому просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Але потім позовні вимоги позивачки визнав повністю.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходяви з наступного.

28 квітня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис №11.

В шлюбі в них народилась дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 2).

Дитина проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з позивачкою в будинку її брата і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Слобідо-Кульчієвецька сільської ради Кам'янець-Подільського р-ну Хмельницької обл. № 338/02-08 від 04.03.2016 р. (а.с. 9).

25.12.2015 р., згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 3).

Позивачка не працює, закінчує навчання в Національному університеті ім. І. Огієнка.

Власного житла не має, підсобне господарство не веде.

За місцем реєстрації в с. Іванківці не проживає, земельна ділянка та земельний пай їй не виділявся, що стверджується довідкою виконкому Іванковецької сільської ради № 48 від 08.02.2016 р. (а.с. 10)

Відповідач працює завідувачем господарства в відділі фінансово-господарського забезпечення апарату Тиврівської райдержанміністрації, що стверджується трудовою книжкою, отримує заробітну плату 2083 грн. на місяць, що стверджується довідкою Тиврівської РДА № 01/01-20/786 від 20.04.2016 р. За місцем реєстрації в с. Іванківці не проживає, земельна ділянка та земельний пай йому не виділявся, що стверджується довідкою виконкому Іванковецької сільської ради № 123 від 21.04.2016 р. Він наймає житло в смт. Тиврові, оскільки працює в смт. Тиврів.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком віком від 6 до 18 років становить1531 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дитини, її нормальний розвиток, так як вона не працює.

Відповідач же молодого віку, працює, інших утриманців не має.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ст.ст.180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 25.03.2016 року до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.