РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області
в складі: головуючої судді Козак О.В.,
при секретарі Слободянюк А.Ю.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідача ОСОБА_4 ,
представників відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача управління освіти Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - редакція газети «Подільські вісті», ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що 12.11.2013 року ОСОБА_4 , яка працювала вчителем трудового навчання Хмельницької спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8, в якій вона в цей час працювала директором, звернулась до начальника управління освіти Хмельницької міської ради Олійника В.Ц. з письмовою заявою, в якій звинуватила її у завданні їй 11.11.2013 року травми під час нібито виштовхування нею її з кабінету. Однак вона була призначена на посаду директора Хмельницької СЗОШ №8 в серпні 2013 року, а відповідачка була прийнята управлінням освіти Хмельницької міської ради на посаду вчителя трудового навчання тільки у вересні 2013 року, а тому будь-яких підстав вести себе неадекватно по відношенню до відповідачки у неї не було.
Дізнавшись про зміст заяви ОСОБА_4 до управління освіти, вона відразу направила запит №86 від 12.11.2013 року на ім`я головного лікаря травматологічного відділення Хмельницької міської лікарні щодо надання довідки про первинний діагноз отриманої ОСОБА_4 травми та її стан під час проходження огляду в медичному закладі. Зі змісту відповіді з травмпункту від 13.11.2013 року №1075 випливає, що ОСОБА_4 дійсно зверталась за допомогою до травмпункту на наступний день після події, тобто 12.11.2013 року о 7:00 год. При цьому лікарем травмпункту травматичних пошкоджень у ОСОБА_4 не виявлено.
За зверненням відповідачки до управління освіти Хмельницької міської ради від 12.11.2013 року, наказом начальника управління було створено комісію з службового розслідування випадку, яка зробила висновок у своєму акті про те, що факт отримання 11.11.2013 року травми вчителем ОСОБА_4 не знайшов свого підтвердження. За таких обставин можна зазначити, що відповідачка свідомо звернулась до управління освіти з неправдивою негативною інформацією та в підтвердження такої інформації надала документи сумнівного характеру з метою завдати шкоди її честі, гідності та діловій репутації.
05.12.2013 року за ініціативи начальника управління освіти, в школі було проведено спільні загальні збори працівників навчального закладу та батьківських комітетів класів, на якому виступила відповідачка, яка знаючи результати службового розслідування її скарги, повідомила на зібранні про те, що вона виганяючи її з кабінету, травмувала її. Таким чином відповідачка вдруге розповсюдила про неї неправдиві відомості з метою завдати шкоди її честі, гідності та діловій репутації.
06.12.2013 року відповідачка звернулась з письмовою заявою до профспілкового комітету Хмельницької СЗОШ №8, в якій просила захистити від її свавілля та аморальної поведінки, в результаті чого вона 11.11.2013 року отримала травму.
Позивач та її представники в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Позивач суду пояснила, що 11.11.2013 року вона тілесних ушкоджень відповідачці не заподіювала і не виштовхувала її з кабінету. Тому відповідач звернувшись до начальника управління освіти з заявою в якій виклала неправдиві відомості щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень, а також поширивши таку інформацію на зборах колективу Хмельницької СЗОШ №8, на яких були присутні батьки учнів і жителі мікрорайону, та 06.11.2013 року на засіданні профспілкового комітету Хмельницької СЗОШ №8, принизила її честь, гідність та ділову репутацію. Звернення відповідачки були однією з підстав того, що розглядалось питання про її звільнення з роботи і такі дії відповідачки завдали її значної моральної шкоди, оскільки вказане вплинуло на її авторитет серед працівників школи, учнів та їх батьків, в неї погіршився стан здоров`я та вона вимушена була лікуватись.
Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що 12.11.2013р. відповідач звернулась до управління освіти з заявою щодо отримання травми, яку їй завдала ОСОБА_1 .. В управлінні освіти була створена комісія по перевірці фактів викладених у її заяві, та за результатами перевірки вказані факти не знайшли свого підтвердження. Також на засіданні профспілки, яка є публічною організацією, слухали заяву відповідачки, яка також виступала і на зборах колективу школи, а отже мало місце поширення останньою неправдивої інформації. Такими діями відповідачки заподіяна моральна шкода позивачці, оскільки відповідачка фактично звернулась до роботодавця ОСОБА_1 і звинуватила її у вчиненні злочину, у зв`язку з чим, вона втратила авторитет, повагу в очах учнів та колективу.
Представник позивача ОСОБА_3 суду пояснив, що своїми діями, які виразились у розповсюдженні неправдивої інформації, відповідач принизила честь, гідність та ділову репутацію позивачки, чим заподіяла її моральну шкоду, оскільки відповідачкою не доведено, що обставини, на які вона посилається мали місце.
Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, суду пояснила, що вона відмовилась підписуватись в підтримку ОСОБА_1 , і через це ОСОБА_1 увірвалась до неї у кабінет під час уроку і сказала писати заяву про неповне педагогічне навантаження 12 год., а коли вона відмовилась, то ОСОБА_1 сказала при учнях, що ти тут працювати не будеш. Після цього, вона написала заяву в управління освіти, що її звільняють. 11.11.2013 року десь о 8 год. 10 хв. її викликала директор школи ОСОБА_1 , яка почала їй погрожувати і сказала яке вона мала право писати заяву в управління освіти. Після того, як вона відмовилась писати заяву на звільнення, ОСОБА_1 вдарила її в плече і виштовхала з кабінету та сказала «Йди звідси». Вона пішла на уроки, але на ранок біль в плечі посилився і вона звернулась в травмпунк. Також вона написала заяву в управління освіти та в профспілку, щоб розібрались в колективі. На зборах колективу вона говорила лише про те, що її виштовхали з кабінету, про те що її побили вона не говорила. Газеті інтерв`ю не давала.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що позивачем не доведено факт поширення відповідачкою недостовірної інформації, оскільки відповідач пояснювала, що її виштовхали з кабінету і не зазначала про будь-яке побиття. Заява відповідачки до управління освіти не може розглядатись, як поширення публічно інформації, оскільки це право особи на звернення, передбачене ст.40 Конституції України. На засіданні профспілки відповідач присутня не була, згідно протоколу засідання профспілки в заяві ОСОБА_4 вказано, що позивач її штовхнула, але сама відповідачка не пам`ятає чи писала таку заяву, яка суду надана не була. На зборах колективу відповідач не виступала і недостовірної інформації не поширювала. Оскільки, позивачем не доведено факт поширення відповідачем недостовірної інформації, тому інші вимоги задоволенню також не підлягають. Окрім наведеного, суд не може зобов`язати відповідачку вибачитись, оскільки примусове вибачення не є способом захисту.
Представник ОСОБА_5 також суду пояснила, що викладені в позовній заяві факти не доводять заподіяння позивачці моральної шкоди, вина відповідачки, розмір моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок не доведено жодними доказами. Звернувшись до управління освіти відповідач скористалась своїм правом на звернення до компетентних органів, передбаченим ст.40 Конституції України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління освіти Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки позов є необґрунтованим і позивачем не доведено розмір заподіяної їй шкоди. Також подали до суду письмові заперечення, в яких вказали, що позов є безпідставним та надуманим. ОСОБА_1 була призначена на посаду директора СЗОШ №8 з 06.08.2013 року, а ОСОБА_4 прийнята на посаду вчителя з обслуговуючої праці вказаної школи з 02.09.2013 року. 12.11.2013 року ОСОБА_4 звернулась до начальника управління освіти з перевірки фактів її побиття 11.11.2013 року в якій вказала, що після розмови в кабінеті директора, остання грубо виштовхала її з кабінету, ударивши в праве плече. При цьому, звернули увагу суду на той факт, що представником позивачки є ОСОБА_2 , який на момент побиття ОСОБА_4 здійснював перевірку та являвся головою комісії, яка розслідувала дане побиття та складала акт. Копію акту та наданих ОСОБА_4 документів, ніхто окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не бачив. Крім того, в управлінні освіти відсутні матеріали перевірки по заяві ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_2 при звільненні з роботи не передав їх працівникам управління освіти, тому є всі підстави не розглядати вказаний акт, як допустимий доказ у справі.
Представник третьої особи редакції газети «Подільські вісті» та третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи.
Заслухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає враховуючи наступне.
Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірними дій ОСОБА_4 щодо розповсюдження неправдивої про неї в частині завдання нею її травми 11.11.2013 року та щодо визнання недостовірною інформації, викладеної ОСОБА_4 в газеті «Подільські вісті», яка вийшла з друку 12.12.2013 року в статті «Батьки і вчителі вимагають» про те, що вона її штовхнула в плече і крикнула «Іди звідси!», залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.

Статтею 297 Цивільного кодексу України закріплено право на повагу до гідності та честі людини. Згідно цієї статті кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 277 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що 12.11.2013 року о 7-00 ОСОБА_4 звернулась в травмпункт Хмельницької міської лікарні, зазначивши, що в 8-10 на роботі побила відома і травматичних пошкоджень у неї виявлено не було, від здачі крові на алкоголь відмовилась. Вказане підтверджується: копією спеціального журналу обліку осіб, які звернулись до медичної установи з тілесними ушкодженнями кримінального характеру; довідкою Хмельницької міської лікарні №1075 від 13.11.2013 року.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона працює секретарем в СЗОШ №8 і зі слів ОСОБА_1 знає, що в неї був конфлікт з ОСОБА_4 .. ОСОБА_1 їй розповіла, що коли був конфлікт з ОСОБА_4 , то вона попросила її вийти з кабінету, взяла її за лікоть, штовхнула та вдарила в плече. Також вона запитала в неї чи не може вона сказати, що нічого такого не було. Вказані показання свідка ОСОБА_8 підтверджують пояснення відповідачки ОСОБА_4 щодо обставин конфлікту 11.11.2013 року між нею та ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що свідком конфлікту він не був але на прохання директора давав пояснення ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 11.11.2013 року він проходив по коридору біля кабінету директора почув, що хтось кричить мене б`ють. Він побачив ОСОБА_4 , яка спокійно стояла в кабінеті директора і кричала, сказала, що піде скаржитись в прокуратуру. Потім вони замовчали і ОСОБА_4 почала виходити. Щоб хтось комусь наносив тілесні ушкодження він не бачив. Він також бачив, що в приймальній якийсь чоловік чекав на прийом.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що осінню 2013 року він зайшов в приймальню директора школи ОСОБА_1 в якій був завгосп ОСОБА_12 , який згодом пішов. В приймальні він перебував близько 10 хвилин та чув розмову в кабінеті директора на підвищених тонах, він постукав в кабінет, заглянув і сказав, що поспішає. В цей час ОСОБА_1 сиділа за столом, а ОСОБА_13 стояла кричала. ОСОБА_1 попросила ОСОБА_13 вийти з кабінету, а вона сказала, що подасть на суд, що її побили. При цьому повідомив, що свідком розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_1 він не був, оскільки двері до кабінету були закриті і він зайшов до кабінету коли ОСОБА_13 вийшла.

З наведених показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що вони не були безпосередньо очевидцями конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , оскільки двері в кабінет до директора були зачинені і вони вже бачили, як ОСОБА_4 виходила з кабінету. А отже, показання свідків не спростовують пояснення ОСОБА_4 , які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 ..

12.11.2013 року ОСОБА_4 звернулась з заявою до начальника управління освіти в якій вказала, що 11.11.2013 року о 8.10 ранку директор школи ОСОБА_1 викликала її до кабінету з приводу її заяви в управління освіти 05.11.2013 року. Директор сказала, що подасть на неї до суду і що вона нічого не доведе. Після цього несподівано грубо виштовхала її з кабінету, ударивши в праве плече. Біль вона відчуває і досі, і вимушена була звернутись до лікаря по допомогу. Просила прийняти відповідні міри за рукоприкладство та грубу розмову.

Наказом начальника управління освіти Хмельницької міської ради №356 від 13.11.2013 року, з метою перевірки фактів викладених у заяві ОСОБА_4 , було створено комісію в складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

За результатами перевірки фактів, викладених у заяві вчителя трудового навчання Хмельницької СЗОШ №8 ОСОБА_4 , встановлено, що відповідно до запиту навчального закладу від 12.11.2013 року №86 травматологічним пунктом було надано відповідь від 13.11.2013 року №1075 про те, що вчитель ОСОБА_4 дійсно зверталась за допомогою до травмпункту на наступний день після події, тобто 12.11.2013 року о 7:00. При цьому лікарем травмпункту травматичних пошкоджень у ОСОБА_4 не виявлено. Комісія допитавши свідків, вивчивши медичні документи надані ОСОБА_4 , прийшла до висновку, що викладені у звернені останньої факти, свого підтвердження в частині травмування її директором школи не знайшли.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що була членом комісії по перевірці звернення вчителя щодо протиправних дій ОСОБА_1 , але в школу вона не виїжджала, з актом перевірки ознайомилась, підписала його та погодилась з висновками.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що був членом комісії і з ОСОБА_2 виїжджав в школу №8, вони опитали директора, свідка ОСОБА_9 , а потім його викликали в управління освіти і він поїхав. З актом перевірки він ознайомився та підписав його. Матеріалів перевірки та медичних документів ОСОБА_4 він не бачив, вони були у ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що очевидцем події він не був, а в складі комісії здійснював перевірку звернення ОСОБА_4 за результатами якої було складено відповідний акт в 5 екземплярах в т.ч. і для всіх членів комісії. Відповідачці направлено листа про результати перевірки.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що згідно положень статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Разом з тим, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

З наведеного вбачається, що 11.11.2013 року о 8 год. 10 хв. в кабінеті директора СЗОШ №8 мав місце конфлікт між директором школи ОСОБА_1 та вчителем ОСОБА_4 , а отже звернення ОСОБА_4 12.11.2013 року з заявою до начальника управління освіти Хмельницької міської ради є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Окрім вказаного, з протоколу засідання профспілкового комітету Хмельницької СЗШ №8 від 06.12.2013 року вбачається, що на вказаному засіданні слухали заяву вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_4 в якій в т.ч. вказано: «11 листопада о 8год.10хв. директор школи ОСОБА_1 викликала мене до себе у кабінет з приводу цієї заяви. Директор на підвищених тонах погрожувала, що подасть на мене до суду, що я нічого не доведу, так як вона проведе відповідну роботу з учнями 5 класу, в присутності яких вона на мене кричала. Після цього несподівано грубо виштовхала мене з кабінету, вдаривши в праве плече. Я змушена була звернутись до травматолога, де мені призначили лікування».

Згідно довідки первинної профспілкової організації працівників Хмельницької СЗОШ №8 від 18.05.2015 року дійсно 06.12.2013 року на засіданні первинної профспілкової організації працівників Хмельницької СЗОШ №8 розглядались заяви членів трудового колективу щодо свавілля директора ОСОБА_1 .. Одна з таких заяв була вчителя праці ОСОБА_4 від 06.12.2013 року і остання під час засідання первинної профспілкової організації працівників Хмельницької СЗОШ №8 присутньою не була. Заява розглядалась без її участі.

З копії статті «Батьки і вчителі вимагають», опублікованої в газеті «Подільські вісті» №№189-190 від 12.12.2013 року, вбачається, що 04.12.2013 року в СЗОШ № 8 проводились загальношкільні збори. Зі змісту статті вбачається, що вчителі взяли слово в т.ч.: « ОСОБА_17 вчитель трудового навчання «…. ОСОБА_18 поцікавилась чому я пішла скаржитись і заявила, що подасть на мене до суду. І я нічого не доведу. Я сказала, що все чув п`ятий клас! «Я проведу з ними розмову», - сказала ОСОБА_19 . На всі мої аргументи, розлютившись, директор штовхає мене в плече з криком «Іди звідси!» Відповідно, я знову звертаюсь в управління освіти». Вказана стаття була опублікована ОСОБА_20 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач просить суд: визнати такою, що не відповідає дійсності і ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію про побиття нею вчительки ОСОБА_4 в кабінеті директора Хмельницької СЗОШ №8 11.11.2013 року, поширену нею у зверненні до управління освіти Хмельницької міської ради 12.11.2013 року, а також на зборах колективу Хмельницької СЗОШ №8 04.12.2013 року і на засіданні профспілкового комітету Хмельницької СЗОШ №8 06.11.2013 року, та спростувати її; зобов`язати ОСОБА_4 вибачитись перед нею на загальних зборах колективу Хмельницької СЗОШ №8 та стягнути з неї моральну шкоду в сумі 10000грн.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поширення ОСОБА_4 неправдивої інформації про її побиття в кабінеті директора Хмельницької СЗОШ №8 11.11.2013 року на зборах колективу Хмельницької СЗОШ №8 04.12.2013 року і на засіданні профспілкового комітету Хмельницької СЗОШ №8 06.11.2013 року.

Оскільки, як вбачається з вищенаведеного протоколу засідання профспілкового комітету Хмельницької СЗШ №8 та довідки первинної профспілкової організації працівників Хмельницької СЗОШ №8 від 18.05.2015 року, засідання профспілкового комітету відбувалось 06.12.2013 року за відсутності ОСОБА_4 , а не 06.11.2013 року, як вказує позивач. Доказів того, що 06.11.2013 року відбувалось засідання профспілкового комітету і на ньому ОСОБА_4 розповсюджувала інформацію про її побиття, позивачкою суду надано не було. Не було надано позивачкою суду і звернення ОСОБА_4 від 06.12.2013 року до профспілкового комітету Хмельницької СЗОШ №8, яке б містило відомості про її побиття директором школи ОСОБА_1 ..

На підтвердження своїх позовних вимог щодо розповсюдження ОСОБА_4 неправдивої інформації - про її побиття в кабінеті директора Хмельницької СЗОШ №8 11.11.2013 року на зборах колективу Хмельницької СЗОШ №8 04.12.2013 року, позивачем надано суду статтю «Батьки і вчителі вимагають», опубліковану в газеті «Подільські вісті» №№189-190 від 12.12.2013 року кореспондентом ОСОБА_21 ..

Проте, у вказаній статті зазначено лише, що «…директор штовхає мене в плече з криком «Іди звідси!» і будь-яких відомостей про побиття позивачкою ОСОБА_4 у вказаній статті не має. Окрім того, доказів того, що вказана стаття була опублікована на прохання чи за зверненням відповідачки ОСОБА_4 позивачем суду надано не було.

Не надано позивачкою суду будь-яких належних та допустимих доказів і на спростування доводів відповідачки ОСОБА_4 щодо того, що 11.11.2013 року мав місце конфлікт між нею та ОСОБА_1 , в ході якого остання виштовхувала її з кабінету та вдарила у плече, які підтверджуються вищевказаними показами свідка ОСОБА_8 та копією спеціального журналу обліку осіб, які звернулись до медичної установи з тілесними ушкодженнями кримінального характеру.

Вказаними доказами також спростовуються покази свідка ОСОБА_1 щодо вказаних обставин.

З вищевикладених показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається,що вони чули лише крики в кабінеті директора, бачили, як ОСОБА_4 виходила з кабінету. При цьому свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що під час вказаного конфлікту двері в кабінет директора були зачинені, а зайшов він до кабінету, коли ОСОБА_4 вийшла з нього. Окрім наведеного, свідок ОСОБА_11 повідомив, що коли він зайшов у приймальню, то там був завгосп ОСОБА_12 . Однак, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що не був присутнім під час конфлікту, а прийшов пізніше, та на прохання директора давав пояснення ОСОБА_2 , що був свідком конфлікту.

А отже, безпосередньо подій, що відбувались у кабінеті директора, дані свідки не бачили.

При цьому, надані суду: акт перевірки фактів, викладених у заяві вчителя трудового навчання Хмельницької СЗОШ №8 ОСОБА_4 , згідно якого комісія допитавши свідків, вивчивши медичні документи надані ОСОБА_4 , прийшла до висновку, що викладені у звернені останньої факти, свого підтвердження в частині травмування її директором школи не знайшли та довідка Хмельницької міської лікарні №1075 від 13.11.2013 року, згідно якої ОСОБА_4 зверталась за медичною допомогою в травмпункт 12.11.2013 року і травматичних пошкоджень не було виявлено, не спростовують доводів ОСОБА_4 щодо того, що 11.11.2013 року мав місце конфлікт між нею та директором ОСОБА_1 , в ході якого остання виштовхувала її з кабінету, оскільки наслідком таких дій не обов`язково мали бути тілесні чи травматичні ушкодження. Не спростовують вказаних доводів відповідача і матеріали перевірки Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області за зверненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

Згідно наданих позивачкою: листка непрацездатності серія АГД №848116; довідки заступника начальника госпіталю з медичної частини ВЧ- НОМЕР_1 від 20.08.2015 року №2964 та виписного епікризу, ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в військовій частині НОМЕР_1 в неврологічному відділенні з 06.12.2013 року по 16.12.2013 року, проте вказані документи не підтверджують погіршення стану здоров`я позивачки внаслідок дій саме ОСОБА_4 .

При цьому, суд також не приймає до уваги надані відповідачкою ОСОБА_4 виписки з амбулаторної картки, на підтвердження того, що після подій 11.11.2013 року її стан здоров`я погіршився, вона була вимушена лікуватись, оскільки вказані докази не містять будь-яких даних, що причиною хвороби та лікування ОСОБА_4 були саме події 11.11.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

Крім того, частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно цієї норми суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Тому, зобов`язання іншої особи вибачитись - не є належним способом захисту порушеного права, що визначається законом, і така вимога позивача не може бути задоволена. Також позивачем не обґрунтовано в позовній заяві та в судовому засіданні, яким чином та у який спосіб вона просить спростувати недостовіну інформацію.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.28, 34, 40 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 277, 297 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача управління освіти Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - редакція газети «Подільські вісті», ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: