УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича, стягувач - ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О., яка мотивована тим, що на виконанні у ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

04 листопада 2015 року ОСОБА_2 отримав поштове відправлення, в якому містився розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 48446134, відповідно до якого станом на 01 жовтня 2015 року визначена заборгованість зі сплати аліментів в сумі 58 288,66 гривень, постанова головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 29 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми стягнення.

Заявник вважає зазначені дії державного виконавця неправомірними в частині нарахування заборгованості та накладення арешту на майно, оскільки при проведенні розрахунку заборгованості державним виконавцем взята за основу середня заробітна плата по м. Києву, як непрацюючому боржнику, хоча в заяві про відкриття виконавчого провадження була зазначена інформація про місце роботи, надана декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_2, повідомлення про початок проходження перевірки, де також містились відомості про його місце роботи.

Заявник посилається на те, що будь-яка заборгованість по сплаті аліментам у нього відсутня, оскільки на підставі його заяви за місцем постійної роботи з нього вираховують аліменти при нарахування заробітної плати.

Крім того, заявник посилається на те, що постанова про накладення арешту на майно боржника, яка винесена на підставі заяви стягувача, є протиправною і підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення арешту на майно боржника на момент винесення постанови не було.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. у ВП № 48446134, які пов'язані з розрахунком заборгованості № 1369/3 від 29 жовтня 2015 року та винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2015 року, визнати протиправним і не чинним розрахунок заборгованості № 1369/3 від 29 жовтня 2015 року у виконавчому провадженні № 48446134, визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2015 року у ВП № 48446134.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року, скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими ухвалами судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 просить у своїй касаційній скарзі їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця щодо визначення розміру щомісячного доходу ОСОБА_2 на рівні середньомісячної заробітної плати по м. Києву є правомірними, оскільки в матеріалах виконавчого провадження на момент здійснення розрахунку не було відомостей про отримані боржником доходи з 19 березня 2014 року. Крім того, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», правомірними також є дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ДикихОлексія Олександровича, стягувач - ОСОБА_4.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова