УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У відповідності до положень частини першої статі 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових відносин, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як роз'яснено у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, за даними, викладеними у позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

На виконання вимог ч.3 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 зареєстрованим по місту Києву не значиться.

Відповідно до ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідомі, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного заняття (роботи).

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки як позивач, так і відповідач не зареєстровані та не мають постійного місця перебування в межах Дніпровського району міста Києва, що дає підстави для повернення позовної заяви позивачу для подання позову до належного суду на підставі п.4 ч.3 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись п.4 ч.3 ст.121, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з цим позовом до місцевого загального суду за місцем проживання позивача, з урахуванням положень ч. 1 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України, та/або за місцем реєстрації (проживання) відповідача, з дотриманням вимог ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням положень ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я