Справа №278/154/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 травня 2016 року м. Житомир Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Дубовік ОМ.,

при секретарі Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано, жодних стосунків вони не підтримують. Відповідач втратив будь-який зв'язок із своїм сином, його вихованням не займається, лише сплачує аліменти. Крім того, він не цікавиться здоров'ям та життям дитини. Позивач зазначає, що має намір та можливість поїхати з сином в літній період на відпочинок. Позивач піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина. Всі поїздки на оздоровлення відбуватимуться її коштом. Декілька раз на рік вона має можливість оздоровлювати дитину. Вважає, що такі поїздки є необхідними для розвитку дітей, розширення їх світогляду, а також сприятимуть його оздоровленню.

Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила суд, дозволити неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасові виїзди за межі України до його повноліття, а саме до країн: Російської Федерації, Республіки Білорусь, Чорногорії, Республіки Словенії, Словацької Республіки, Французької Республіки, Чеської Республіки, Королівства Бельгії, Болгарії, Республіки Вірменії, Турецької Республіки, Держави Ізраїль, АР Крим, Німеччини, Естонської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії, Грецької Республіки, Республіки Грузії, Данії, Єгипту, Республіки Індії, Республіки Ірландії, Іспанії, Італійської Республіки, Латвійської Республіки, Об'єднанні Арабські Емірати, Республіки Польща, Республіки Португалії у її супроводі без згоди та супроводу батька ОСОБА_2; дозволити їй оформлення проїзних документів для тимчасових виїздів за межі України сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями, які є в матеріалах справи (а.с. 16, 26, 47, 56). Судові повістки про виклик відповідача повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач був повідомлений належним чином. З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Зі згоди позивачки суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення у відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 шлюб розірвано 21.06.2013 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають спільного сина, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого зазначено відповідача, а матір'ю - позивача (а.с. 7).

Під час судового розгляду позивачем надано для огляду оригінали медичної картки неповнолітнього ОСОБА_3 та долучено копії виписок з картки до матеріалів справи, з якої вбачається, що він періодичної хворіє на часті респіраторні вірусні захворювання (а.с.37-43).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права.

Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

В ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду малолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд малолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно із п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 просила надати дозвіл на тимчасові виїзди сина за кордон без дозволу батька дитини до його повноліття та виготовлення проїзного документу, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, його точне місце перебування невідоме.

Позивачем надіслано відповідачу лист - запрошення до нотаріуса для складання дозволу на вивезення дитини за кордон на відпочинок, але він у зазначений час - 25 квітня 2016 року не з'явився (а.с.62-64).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час відсутній за місцем свого проживання, що підтверджується повідомленням голови Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 05.05.2016 року № 02-20/269-2 (а.с. 61), з позивачкою та дітиною спілкується вкрай рідко, а тому отримати дозвіл відповідача на оформлення проїзних документів та тимчасові виїзди за кордон малолітнього сина ОСОБА_3 не надається можливим.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасові виїзди неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу батька строком на три роки, тобто на час дії проїзного документу, а також надати дозвіл на виготовлення відповідних документів.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітної дитини за кордон без згоди батька задовольнити частково.

Дозволити малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасові періодичні виїзди за межі України в період на 3 (три) роки, а саме до країн: Російської Федерації, Республіки Білорусь, Чорногорії, Республіки Словенії, Словацької Республіки, Французької Республіки, Чеської Республіки, Королівства Бельгії, Болгарії, Республіки Вірменії, Турецької Республіки, Держави Ізраїль, Федеративної республіки Німеччини, Естонської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії, Грецької Республіки, Республіки Грузії, Данії, Арабської республіки Єгипет, Республіки Індії, Республіки Ірландії, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, Латвійської Республіки, Об'єднанні Арабські Емірати, Республіки Польща, Республіки Португалії, а також до тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим у супроводі матері ОСОБА_1, уроженки м. Раздан, Вірменія, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Дозволити ОСОБА_1, уроженки м. Раздан, Вірменія, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформлення проїзних документів для тимчасових виїздів за межі України сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Дубовік