26.10.2016 Єдиний унікальний № 371/1119/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 559 /16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

за участі представника

позивача Ткаченка С.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася позивач та просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 02 листопада 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 2520 гривень 66 копійок.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року ЄУН 371/1135/14-ц, відповідач зобов'язаний сплачувати їй аліменти на утримання доньок : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи із 02 липня 2014 року і до їх повноліття.

Відповідач за вказаний період не виконав свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, встановлений рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року по цивільній справі ЄУН 371/1135/14-ц.

В судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, через свого представника надав письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.

В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19 жовтня 2004 року, який 28 липня 2014 року було розірвано, що підтверджується рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року (справа ЄУН 371/1135/14-ц).

Від шлюбу мають малолітніх доньок : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії НОМЕР_3, виданим 18 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського управління юстиції Київської області, та серії НОМЕР_4, виданим 19 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського управління юстиції у Київській області.

Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи із 02 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини підтвердженні копією рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року (справа ЄУН 371/1135/14-ц).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 18 серпня 2016 року № 2168, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 станом на 18 серпня 2016 року складала 7 492 гривні 31 копійку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 Цивільного кодексу України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що відповідач є особою непрацездатного віку, має хворобу, яка перешкоджала його обов'язку сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дітей, за період виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Даних про те, що відповідач оскаржував дії державного виконавця з приводу нарахування розміру аліментів до суду, матеріали справи також не містять, а тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких поважних причин невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, а також у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Керуючись положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України, що пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, на підставі довідки-розрахунку Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 18 серпня 2016 року № 2168 про розмір заборгованості по аліментам та вимоги позивача щодо періоду нарахування неустойки - з листопада 2015 року до липня 2016 року, суд здійснює нарахування пені, розмір якої буде становить:

- листопад 2015 року: 398,10 * 1% * 30 днів = 119,40 грн.

- січень 2016 року: 1070 * 1% * 31 день = 331,70 грн.

- лютий 2016 року: 1070 * 1% * 29 днів = 310,30 грн.

- березень 2016 року: 1070 * 1% * 31 день = 331,70 грн.

- квітень 2016 року: 1070 * 1% * 30 днів = 321 грн.

- травень 2016 року: 1070 * 1% * 31 день = 331,70 грн.

- червень 2016 року: 1070 * 1% * 30 днів = 321 грн.

- липень 2016 року: 650,33 * 1% * 31 день = 201,50 грн.

Разом сума пені станом на 01.08.2016 становить 2 268,30 грн.

Таким чином, загальний розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 268 гривень 30 копійок.

При визначенні розміру неустойки (пені), суд не бере до уваги заборгованість по сплаті відповідачем аліментів в розмірі 406 гривень 80 копійок за грудень 2015 року, зазначеної в довідці-розрахунку Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській від 18 серпня 2016 року № 2168, оскільки у довідці начальника Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській від 05 жовтня 2016 року № 2526 зазначено про відсутність у відповідача заборгованості по сплаті позивачу аліментів станом на 01 січня 2016 року.

Вказані довідки видані одним і тим же державним виконавцем та містять суперечливі (взаємовиключаючі) дані про заборгованість відповідача по сплаті аліментів за грудень 2015 року.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, матеріали справи не містять переконливих доказів, які дають можливість суду дійти безсумнівного переконання про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 406 гривні 80 копійок на утримання його доньок за грудень 2015 року.

Суд також звертає увагу на хибні розрахунки позивача при вирахуванні пені по несвоєчасній сплаті відповідачем аліментів за липень 2016 року, оскільки із довідки-розрахунку від 18 серпня 2016 року № 2168 вбачається, що заборгованість позивача становить 605 гривень 33 копійки, а не 1070 гривень 33 копійки, як це зазначено у розрахунку позивача.

Суд відхиляє доводи відповідач про відсутність заборгованості по сплаті аліментів за листопад 2015 року, оскільки ні довідка державного центру зайнятості Миронівського РЦЗ від 30 березня 2016 року № 417/02, ні довідка начальника Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській від 05 жовтня 2016 року № 2526 (який є державним виконавцем по цій справі) не спростовують відомостей про наявність у відповідача станом на 01 грудня 2015 року (строк до якого відповідач повинен був сплатити аліменти) заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 398 гривень 10 копійок за листопад 2015 року, як це зазначено в довідці-розрахунку від 18 серпня 2016 року № 2168.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ст. 79 ЦПК України).

Згідно з ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 травня становить1450 гривень

Тобто 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, з 01 травня 2016 року становить 580 гривень (1450*40%=580).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 19/09/16 від 19 вересня 2016 року позивач сплатив адвокату Ткаченку С.О. по договору № 15/09/16 від 15 вересня 2016 року 4400 гривень.

В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 15 вересня 2016 року № 15/09/16, укладений між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Ткаченком С.О., який відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_5 має право на за заняття адвокатською діяльністю (а.с. 26-28).

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги у цивільній справі, сторони дійшли згоди, що вартість попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин за одну годину становить 450 гривень, вартість однієї години вивчення та правового аналізу матеріалів справи становить 450 гривень, вартість однієї години підготовки позовної заяви становить 1500 гривень, вартість однієї години представництва в суді становить 2000 гривень.

Із розрахунку оплати витрат за надану правову допомогу від 19 вересня 2016 року № 1 вбачається, що представником позивача витрачено 1 годину 20 хвилин на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, за яку йому сплачено 450 гривень, що не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Крім того, із розрахунку оплати витрат за надану правову допомогу вбачається, що представником позивача витрачено 3 годину 30 хвилин на підготовку позовної заяви, за що йому сплачено 1500 гривень.

Суд не бере до уваги строк на підготовку позовної заяви, зазначений в розрахунку оплати витрат за надану правову допомогу, оскільки зміст позовної заяви зводиться до констатації кількох фактів, які засвідчують цивільний стан сторін, факту присудження аліментів та розрахунку наявності заборгованості по ним, обсяг якої становить півтори сторінки.

Зважаючи на обсяг позовної заяви, ступінь складності та новизни правових питань, що стосувалися позову, професійний досвід та здібності адвоката, з урахуванням затраченого ним часу (понад однієї години) на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що адвокату Ткаченку Сергію Олександровичу достатньо було однієї години для підготовки позовної заяви, а тому зазначений у розрахунку витрат на правову допомогу час, а відповідно і оплата за правову допомогу, є завищеними.

Виходячи з викладеного, із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на підготовку позовної заяви в розмірі 580 гривень.

Суд не бере до уваги розрахунок по оплаті за вивчення та правовий аналіз матеріалів справи в розмірі 450 гривень, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що представник позивача знайомився з матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що судове засідання по справі відбувалося 25 жовтня 2016 року з 16 години 23 хвилин по 16 годину 54 хвилин, тобто 31 хвилину.

Оскільки одиницею виміру граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», є година, тривалість судових засідань не перевищує однієї години, то суд приходить до висновку, що 2000 гривень витрат заявника на правову допомогу, яка проявилася в участі адвоката Ткаченка С.О. в судовому засіданні по справі перевищує 40 відсотків, встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі в судовому засіданні особи, яка надавала правову допомогу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 580 гривень за участь адвоката Ткаченка С.О. в судовому засіданні по справі.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 180, 196 СК України, ст. 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 61, 64, 79, 84, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 222-223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути із ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньок: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в розмірі 2 264 (дві тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 35 копійок.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) гривень.

5.Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук