Справа № 189/413/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінова К.С.

при секретареві Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 23326,13 грн. за кредитним договором № DNXRRC74980018 від 18.07.2007 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати,

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 01.03.2016 року має заборгованість - 24592,69 грн., яка складається з наступного: 1235,97 грн. - заборгованість за кредитом; 4674,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 227,78 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18454,46 грн, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2853,52 грн, яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2008 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ ТІРИВАТБАНК", різниця становить 21739,17 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1086.96 грн, - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість достягнення становить 23326,13 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається клопотання позивача в якому останній просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, позивач надала суду заперечення на позовну заяву про застосування позовної давності від 17.12.2007 року, згідно якої просила у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Зазначила, що останній платіж відповідачем було здійснено 17.12.2007 року, 10.12.2008 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ був винесений судовий наказ про стягнення 2853,52грн. З посиланням на ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України "Про окремі питання застосування строків позовної давності" від 16.01.2013 р. № 10-70/0/4-13.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № DNXRRC74980018, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2033,90 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-10).

На теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 01.03.2016 року відповідач має заборгованість 24592,69 грн., яка складається з наступного: 1235,97 грн. - заборгованість за кредитом; 4674,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 227,78 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18454,46 грн, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2853,52 грн, яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2008 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ ТІРИВАТБАНК", різниця становить 21739,17 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1086.96 грн, - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість достягнення становить 23326,13 грн. (а.с. 4-5).

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений 18.07.2007 року, згідно його умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, останнє погашення заборгованості відповідачем мало місце 17.12.2007 року (а.с. 4), 10.12.2008 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ був винесений наказ про стягнення в сумі 2853,52 грн. (а.с.3)

Відповідачем була подана суду заява про застосування строків позовної давності.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв'язку зі спливом її строку, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося 17.12.2007 року, позивач звернувся до суду з позовом 22.03.2016 року, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська винесений судовий наказ про стягнення заборгованості 2853,52 грн., стороною відповідача подана заява про застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Крім того відповідності до розяснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, але про стягнення яких банк з відповідним позовом до суду не звертався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251- 253, 256-258, 261, 267, 525, 526, 549, 610-612, 1048, 1054 ЦК України, ст. 1, 4, 10, 11, 57-60, 88, 158, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через покровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.С. Лукінова