У х в а л а

23 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Кіровський районний суд м. Кіровограда заочним рішенням від 12 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, призначив стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 на неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 3 вересня 2010 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 грудня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

4 травня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_7, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 180-183 Сімейного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року, 3 і 22 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 1 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач є працездатною особою, доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не навів, а тому зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі ј частини свого заробітку (доходу).

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 4 листопада 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на необхідність перевірити доводи платника аліментів щодо стану його здоров'я та матеріального становища, наявності на його утриманні непрацездатних батьків, дочки, сина, а також з'ясувати можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача;

- в ухвалі від 3 лютого 2016 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює, не має постійного заробітку та ухиляється від виконання обов'язку щодо утримання дитини;

- в ухвалі від 22 лютого 2016 року касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про зміну розміру аліментів з 1/6 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на дитину відповідного віку з огляду на те, що саме такий розмір аліментів буде відповідати положенням статті 51 Конституції України про рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі і сім'ї та про обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, а саме частини третьої статті 36 ЦПК України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказану норму процесуального права

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко