Справа № 522/5174/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними, визнання дійсними договорів купівлі-продажу, визнання майна таким, що придбано у період шлюбу та розподіл майна подружжя до ухвалення судового рішення у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними, визнання дійсними договорів купівлі-продажу, визнання майна таким, що придбано у період шлюбу та розподіл майна подружжя до ухвалення судового рішення у справі.

До суду представником позивача - ОСОБА_5 було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, власником яких є ОСОБА_2, а також накладення арешту на майно ОСОБА_2, яке знаходиться за місцем її проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3. При цьому представник посилається на те, що відповідачка - ОСОБА_2 може позбутися зазначеного майна, а здійснення цього може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та позбавити позивача права на це спільне майно.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до статей 151-153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується зокрема шляхом: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідачки, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПУ України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4, власником якої є ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5, власником якої є ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Накласти арешт на майно ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яке знаходиться за місцем її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію даної ухвали для виконання направити Державному реєстратору прав на нерухоме майно та Приморському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу суду може бути оскаржено, про що протягом пяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя

23.05.2016