Єдиний унікальний номер 234/9293/14-ц Номер провадження 22-ц/775/921/2016
Головуючий 1 інстанції Бакуменко А.В.
Категорія 20 Доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3, позивач та його родина доглядала за бабусею протягом 20 років, 21 жовтня 1994 року ОСОБА_3 зробила заповіт, згідно якого заповіла позивачеві квартиру за адресою АДРЕСА_1. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при відкритті спадкової справи було виявлено, що ОСОБА_3 26 грудня 2013 року склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 Але останні два роки свого життя ОСОБА_3 хворіла, 01 серпня 2013 року Орган опіки та піклування звертався до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною та призначення над нею опіки, в рамках даного провадження було проведено психіатричне обстеження ОСОБА_3, в якому зазначено, що остання не могла керувати своїми діями. Вважає, що ОСОБА_3 склала заповіт в стані, який не давав їй можливості усвідомлювати свої дії, тому просить суд визнати заповіт, складений ОСОБА_3 26 грудня 2013 року недійсним.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_3, посвідчений 26 грудня 2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Меркуловим П.Ю., за реєстром № 2013, недійсним.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в рамках цієї цивільної справи судово-психіатрична (посмертна) експертиза не проводилась, за клопотанням позивача була призначена така експертиза, а потім 28 березня 2016 року позивачем була подана заява про відмову від проведення експертизи. Крім того, в рішенні суд послався як на доказ на акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи №123 від 29 листопада 2013 року, якого не має в матеріалах справи, та яка була проведена по іншій цивільній справі, при цьому без участі самої ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав телеграму, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 страждає на органічний розлад особистості з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням внаслідок судинного захворювання головного мозку (церебральний атеросклероз 3 стадії з гіпертензією внаслідок перенесеного острого порушення мозкового кровообігу в 2007 році). Ступінь виваженості органічних змін особистості, обумовлена судинним процесом, позбавляє випробуваного здатності розуміти значення своїх дій і керувати ними. Між проведенням амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року та складанням ОСОБА_3 заповіту пройшло менш одного місяця, а з пояснення свідка ОСОБА_4 вбачається, що хвороба могла лише прогресувати у силу віку ОСОБА_3 Крім того, згідно із заповітом від 26 грудня 2013 року ОСОБА_3 не могла самостійно підписати текст заповіту, не могла його прочитати, що також підтверджує той факт, що ОСОБА_3 таки страждала на певні захворювання, тому суд зазначив, що факт неспроможності ОСОБА_3 усвідомлювати свої дії на час підписання нею заповіту 26 грудня 2013 року є доведеним зібраними доказами.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.150).

21 жовтня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, в тому числі квартиру за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 (а.с.8).

26 грудня 2013 року ОСОБА_3 склала новий заповіт та заповіла належну їй квартиру за вищевказаною адресою ОСОБА_1 (а.с.40).

Ухвалою суду першої інстанції від 10 вересня 2015 року у даній справі за клопотанням позивача було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені питання про те, в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_3 на момент підписання заповіту 26 грудня 2013 року та чи була вона здатна за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту. Проведення експертизи було доручено Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3 (а.с.78, 110).

Однак експертизу не було проведено, а 21 жовтня 2015 року матеріали справи були повернуті без виконання, оскільки здійснення Харківською обласною клінічною психіатричною лікарнею №3 посмертної судово-психіатричної експертизи по Донецькій області не передбачено (а.с.113-114).

Зі змісту заповіту від 26 грудня 2013 року вбачається, що на прохання ОСОБА_3 текст заповіту нотаріусом записано з її слів за допомогою комп'ютерної техніки, не у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 сама не може прочитати та підписати заповіт, зачитано вголос її свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та підписано ОСОБА_9 При посвідченні заповіту нотаріус встановлювала особу заповідача та перевіряла її дієздатність. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, дієздатність перевірено (а.с.40).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Виходячи з того, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, то при вирішенні спору про визнання його недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Доказів, які б свідчили, що заповіт від 26 грудня 2013 року був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення та, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, не подано.

Доводи позивача про те, що заповіт складений у момент коли спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, не підтверджені належними доказами.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5 висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

З матеріалів справи вбачається, що експертиза, яка покладена в основу оскаржуваного судового рішення, призначена та проведена у іншій справі, при цьому у якій саме з обставин даної справи встановити неможливо.

Крім того, акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року, на який суд посилається у своєму рішенні відсутній в матеріалах даної справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (ст. 159 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Питання, які ставляться на вирішення перед експертами, мають формулюватися з урахуванням фактичних обставин справи, показів свідків та інших документів, які свідчать про стан особи на момент вчинення оспорюваного правочину.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що у акті амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року вказано, що ОСОБА_3 страждає на органічний розлад особистості з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням внаслідок судинного захворювання головного мозку, ступінь виваженості органічних змін особистості, обумовлена судинним процесом, позбавляє випробуваного здатності розуміти значення своїх дій і керувати ними. При цьому не зазначено у який певний період часу не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а саме на момент складання конкретного заповіту.

Зазначені вище обставини не були враховані судом.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом відповідно до вимог ст.ст. 10, 213, 303, 315 ЦПК України для з'ясування фактичних обставин по справі, що мають значення для правильного вирішення справи, було роз'яснено сторонам щодо призначення та проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Але, позивач та його представник не скористався своїм правом на призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, відповідач, заявивши клопотання про надання йому часу для підготовки клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, в судове засідання не з'явився, надіслав телеграму, згідно якої просив справу розглянути на підставі наявних в справі матеріалів.

Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про задоволення позову, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту, укладеного ОСОБА_3, посвідченого 26 грудня 2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Меркуловим П.Ю., за реєстром № 2013, недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді