У Х В А Л А

24.06.2016 Справа №607/6822/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. розглянувши заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Заявник лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 подала до суду 24 червня 2016 року заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Зазначені вимоги закону в заяві не дотримані оскільки:

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі. Однак, заявник не зазначив в заяві свого повного імя. Зазначення лише ініціалів, замість імен не відповідає вимогам закону

В свою чергу, згідно з частиною четвертою ст. 119 ЦПК України, заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

В порушення частини першої ст. 279 ЦПК України, заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, подано не представником психіатричного закладу, як того вимагає припис процесуального закону, з долученням до заяви документа, що посвідчують повноваження заявника (ст. 41 ЦПК України), а за підписом лікаря-психіатра без зазначення його імені та по-батькові.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено підстави для госпіталізації особи в примусовому порядку до психіатричного закладу, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

При цьому в ст. 280 ЦПК України зазначено, що у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

В порушення вимог частини першої ст. 280 ЦПК України в тексті заяви не обґрунтовано підстав длягоспіталізації особи до психіатричного закладу у примусовому порядку. Зокрема зазначено, що ОСОБА_2 визнаний недієздатним згідно з рішенням суду. Однак, не зазначено, чи заявник звертався до опікуна недієздатного ОСОБА_3з приводу госпіталізації до психіатричного закладу, та чи опікун не надав на це свою згоду.

Будь-яких доказів, які б підтверджували викладені обставини на обґрунтування заявлених вимог у цій частині, у заяві не зазначено, що є порушенням вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» до суду може подаватися з такими вимогами:

1) про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку;

2) про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги;

3) про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

4) про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку;

5) про продовження такої госпіталізації.

Однак, заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 не містить жодної з зазначених вимог.

Натомість в заяві зазначено: «Прошу винести ухвалу про подальше перебування громадянина ОСОБА_2 у психіатричному закладі», що не відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України.

Таким чином заявнику лікарю-психіатру Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки у заяві, зокрема: надати документи, що підтверджують його повноваження, зазначити повне імя заявника, викласти зміст вимог відповідно до ст. 279 ЦПК України та обставини, якими заявник обґрунтовує підстави дляпримусової госпіталізації ОСОБА_2до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, зазначити докази на підтвердження цих обставини.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку залишити без руху і надати заявнику строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя