Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення у житловий будинок за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6 про вселення у житловий будинок. На обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2004 року по 25 лютого 2011 року. У шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2007 року ними було придбано у спільну сумісну власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2014 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину зазначеного будинку з господарськими будівлями, крім того вона з сином ОСОБА_5 зареєстрована в зазначеному будинку, але не має можливості користуватися власністю, оскільки відповідач чинить їй перешкоди.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 липня 2015 року зобов'язано відповідача не чинити позивачам перешкоди в користуванні будинком, дане рішення перебуває на виконанні у ВДВС Комсомольського МУЮ, але відповідач протиправно перешкоджає здійсненню їх прав. Існує технічна можливість реконструкції зазначеного житлового будинку в двоквартирний будинок, але внаслідок тих перешкод, які створює відповідач, вона не має можливості зареєструвати своє право власності на 1/2 частку будинку, відповідач не надає доступу до будинку і вона позбавлена можливості в судовому порядку виділити свою частку в натурі, провести реконструкцію та отримати у володіння окреме власне житло.

Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили усунути їм перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення їх у вказаний житловий будинок.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні та володінні ОСОБА_4, ОСОБА_5 житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення їх в житловий будинок.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України (тут і далі у редакції на дату звернення із позовом) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог ст. 212 ЦПК України, врахувавши повноваження ОСОБА_4 як власника Ѕ частки спірного будинку, що встановлено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2014 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про усунення позивачам перешкод у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що спірний будинок є його особистою власністю на законність судових рішень у справі не впливають, оскільки власність ОСОБА_4 на Ѕ частку цього будинку виникла з рішення суду, яке на час розгляду даної справи судами не втратило законної сили.

Норми матеріального права судами застосовано правильно. Порушень процесуального закону не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

О.В. Закропивний