У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: стягувача і його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 3 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області; про визнання неправомірними та скасування постанов начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області і про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в частині недотримання вимог ч. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" при поновленні виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 3 серпня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарги про визнання неправомірними і скасування постанов начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі начальник УДВС у Рівненській області) про доручення з передачі матеріалів виконавчого провадження, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі головний державний виконавець) про передачу виконавчого провадження та визнання протиправною його бездіяльності.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі заявник посилався на її незаконність та необґрунтованість через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Покликався на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справ" від 07.02.2014 року № 6 і вказував, що при винесенні оскаржуваної постанови поза увагою начальника УДВС у Рівненській області залишився факт невиконання його підлеглими вимог ч.2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" щодо законодавчо визначеного шестимісячного терміну, протягом якого державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Вважав, що фактична бездіяльність начальника УДВС у Рівненській області та процесуальне рішення головного державного виконавця є протиправними, оскільки грубо порушують конституційні права та інтереси заявника. Тому висновок суду про те, що очевидні порушення головним державним виконавцем положень ч. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", як і ст. 11 цього Закону, а також прийняте ним рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження після майже двох років протиправної бездіяльності до Березнівського відділу державної виконавчої служби (далі Березнівський відділ ДВС), саме з підстав, які було визнано достатніми для організації примусового виконання даним підрозділом виконавчої служби, є необґрунтованим. Інструкцією з примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначений порядок та підстави для передачі виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Зокрема, взагалі не передбачено передачі (фактичного повернення) виконавчих проваджень з відділу примусового виконання до регіонального чи територіальних органів державної виконавчої служби або назад до державного виконавця, який фактично відмовився від здійснення виконавчих дій з необ'єктивних міркувань.

З урахуванням положень п 6.1 Інструкції з примусового виконання рішень та ч. 3 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" зазначав про неправомірність постанови начальника УДВС у Рівненській області про передачу матеріалів виконавчого провадження та постанови головного державного виконавця про передачу матеріалів виконавчого провадження. На його думку, оскаржуваною ухвалою суд фактично унеможливив виконання ухваленого ним же рішення.

Посилався на Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Васильєв проти України", де вказано про те, що виконання рішення щодо боржника є обовязком держави. Зазначав про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст. 213 ЦПК України та роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення в цивільній справі" щодо законності та обґрунтованості рішення.

Зважаючи на положення ст.ст. 3, 8, 19, 24, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 312, 373, 383, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 5, 8, 11, 21, 30, 39, 82-83 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 7, 10 Закону України "Про державну виконавчу службу", §1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановивши нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено обставин неправомірності оскаржуваних постанов, а також протиправної бездіяльності головного державного виконавця при поновленні виконавчого провадження, а тому відмовив у задоволенні скарги.

Проте частково з такими висновками погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, і ці обставини сторонами не оспорюються, що 26 грудня 2013 року Березнівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №1701/2484/12 про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №046003 від 31.08.2004 року для ведення особистого селянського господарства площею 885 кв.м, та розташованої у м. Березне по вулиці Горького, 6, для чого знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до зазначеної земельної ділянки.

В подальшому виконавче провадження перебувало на виконанні у Березнівському відділі ДВС, звідки начальник УДВС у Рівненській області 22 січня 2015 року своєю постановою витребував його для передачі до Відділу примусового виконання рішень УДВС у Рівненській області.

Виконавче провадження поновлювалося після його зупинення неодноразово. Востаннє, 23 травня 2016 року, головним державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1701/2484/12, що виданий Березнівським районним судом 26 грудня 2013 року, копії якої направлено сторонам і органу, що видав виконавчий документ (а.с. 11).

Того ж числа начальник УДВС у Рівненській області своєю постановою доручив в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС передати зазначене виконавче провадження для виконання Березнівському відділу ДВС у строк до 24 травня 2016 року та зобовязав начальника цього Відділу організувати прийняття виконавчого провадження №1701/2484/12 від 26.12.2013 року (а.с. 6-7).

Згодом, у той же день, головний державний виконавець своєю постановою передав матеріали виконавчого провадження №44948698 з примусового виконання виконавчого листа №1701/2484/12, виданого Березнівським районним судом 26 грудня 2013 року, у строк до 24 травня 2016 року. Обов'язки щодо передачі матеріалів виконавчого провадження поклав на себе, а обовязки щодо прийняття матеріалів виконавчого провадження на начальника Березнівського відділу ДВС (а.с. 9).

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішення, за якими:

1.) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2.) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Пункти 6.4-6.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802, передбачають передачу виконавчого провадження до іншого органу ДВС або у звязку з утворенням виконавчої групи при іншому органі ДВС, що здійснюється за вмотивованою постановою особи, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, яка надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідного органу ДВС.

У постанові обовязково зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, особа, якій передаються матеріали виконавчого провадження, (керівник виконавчої групи), а також встановлюються строки передачі, які не можуть перевищувати пяти робочих днів.

При передачі матеріалів виконавчого провадження до іншого органу ДВС державний виконавець або керівник виконавчої групи в день одержання матеріалів виконавчого провадження виносить постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання, яку надсилає сторонам виконавчого провадження із супровідним листом, у якому зазначає свій робочий телефон, дні прийому та місцезнаходження органу ДВС, до якого передано виконавче провадження або при якому утворено виконавчу групу.

При передачі виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого відповідні відомості заносяться до Єдиного реєстру.

Між тим, колегія суддів уважає невмотивованими та надуманими спонукання начальника УДВС у Рівненській області для передачі (повернення) виконавчого провадження до Березнівського відділу ДВС, що викладені в його постанові від 23 травня 2016 року. Це необхідність вчиняти виконавчі дії в м. Березне; особи, залучені до виконавчого провадження, знаходяться в м. Березне; забезпечення повного, неупередженого, своєчасного виконання відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"; недопущення порушення гарантій прав сторін у виконавчому провадженні, що визначено ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження"; наявність численних скарг сторін.

Фактично ж, ці обставини існували і на момент витребування начальником УДВС у Рівненській області 22 січня 2015 року виконавчого провадження для передачі до Відділу примусового виконання рішень УДВС у Рівненській області.

Оскільки протягом 1 року 4 місяців перебування в провадженні Відділу примусового виконання рішень УДВС у Рівненській області зазначені обставини не вказували про безумовне та виключне виконання саме Березнівським відділом ДВС, тому вони не вбачаються законними підставами для передачі виконавчого провадження з одного відділу ДВС до іншого й на час винесення оспорюваних постанов.

Окрім того, частина друга ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює обовязок державного виконавця провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Таким чином, оспорювана постанова начальника УДВС у Рівненській області від 23 травня 2016 року винесена всупереч матеріалам справи та вимогам закону. Тому заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 про невідповідність закону постанови головного державного виконавця від 23 травня 2016 року, адже її винесення є обовязковим наслідком від попереднього рішення начальника УДВС у Рівненській області.

За таких обставин, дані постанови є неправомірними і підлягають скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги про хибність висновків суду щодо наявності протиправної бездіяльності головного державного виконавця при поновленні виконавчого провадження, то колегія суддів зважає на таке.

Згідно з ч. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Правова підстава для зупинення виконавчого провадження ОСОБА_1 не оспорювалася і з заявою до головного державного виконавця про поновлення виконавчого провадження він не звертався, а тому правильним є твердження суду про те, що дії останнього не можуть бути протиправними і перебувають у межах закону.

Більше того, навіть у разі доведеності порушень головного державного виконавця вимог ч. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" в будь-якому разі не можуть вказувати саме про протиправну бездіяльність особи, яка поновлювала виконавче провадження.

Оскільки ОСОБА_1 не надано доказів про неправомірну бездіяльність головного державного виконавця при поновленні провадження, а судом їх не здобуто, тому вимоги скарги про це не ґрунтуються на нормах матеріального права і обставинах справи.

Підставою для часткового скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про часткове задоволення скарги відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Березнівського районного суду від 3 серпня 2016 року частково скасувати.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про передачу матеріалів виконавчого провадження від 23 травня 2016 року.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про передачу виконавчого провадження від 23 травня 2016 року.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: