АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 617/563/16-ц Головуючий суддя І інстанції Ворона С. В.
Провадження № 22-ц/790/6135/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Прологаєвій А.Д..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між 3АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», і ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 14.05.2008 року, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобовязань ОСОБА_1 не виконала і станом на 31.05.2015 року має заборгованість в розмірі 16 438 грн. 39 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує ті самі доводи, якими обґрунтовував позовні вимоги. Звертає увагу, що судом не наведено які саме положення розрахунку заборгованості не відповідають умовам кредитного договору, які положення кредитної угоди не відповідають діючому законодавству.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно кредитного договору б/н укладеного 14.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк і ОСОБА_1 відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав недоведеними ті обставини, яка сума ліміту витрачена, яка сума боргу повернута відповідачем.

Між тим, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно достатті 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України)

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст. 212 ЦПК України).

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищезазначені вимоги матеріального та процесуального закону судом першої інстанції враховано не було, суд першої інстанції не сприяв повному з'ясуванню обставин справи, не попередив сторони про наслідки ненадання певних доказів.

Між тим, апеляційному суду позивачем надано розрахунок заборгованості по кредиту станом на 17.06.2016 року, тобто станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Із зазначеного розрахунку вбачається, що заборгованість станом на 17.06.2016 року становить 15863,28 грн. та складається з 14 426,86 грн. заборгованість за кредитом; 442,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф 250 грн. (фіксована частина), 743,49 грн. (процентна складова).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч. ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Оскільки відповідач порушила строк виконання зобов*язання, має прострочену заборгованість, позивач має право вимагати дострокового повернення залишку кредитних коштів та сплати процентів.

Відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що на погашення кредиту за період стягнення вносила інші платежі, ніж ті, що відображені в розрахунку позивача.

Той факт, що позивач систематично вносила кошти на погашення заборгованості не спростовує наявність заборгованості, оскільки платежі вносились в меньшому обсязі, ніж передбачено умовами договору.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач вказувала, що позивач безпідставно змінив розмір процентної ставки за кредитом.

Між тим, відповідно до умов договору (п.5.3.Умов та правил надання банківських послуг ) Банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту ), зобов'язаний проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.4.9. цього договору. Якщо на протязі 7 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

В свою чергу у виписці по картрахунку, яка міститься у матеріалах справи відображені повідомлення клієнту, що розмір відсоткової ставки по кредитним операціям з 01.09.2014 року 2,9% на місяць, з 01.04.2015 року 3,6% на місяць.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитом доведений, не спростований відповідачем та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ч.1 ст. 289, 303, 304, 305, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитом 15863,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» понесені судові витрати 2893,80 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді