Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2403/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Пляка С. Л.
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Письменного О.А.,

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі: Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н», третя особа - відділ Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання договору оренди землі недійсним, -

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в грудні 2007 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н» (далі - ТОВ «Агроконтракт - Н») було укладено договір оренди землі строком на 10 років, дія якого закінчується 03 грудня 2017 року, за умовами якого вона передала орендарю в оренду земельну ділянку НОМЕР_3, загальною площею 7, 17 га, що розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Наприкінці весни 2016 року вона довідалася від ТОВ «Агроконтракт - Н», що відповідно до умов договору, дія договору закінчується 2020 році. Оскільки копії договору після державної реєстрації товариством надано не було, на її запит до відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі їй було надано дану копію договору, в якому істотні умови не відповідали тим з приводу яких між ними було досягнуто згоди. А саме пункт 9 договору викладено в іншій редакції замість «договір укладено на 10 (десять) років. Дія договору закінчується 3 грудня 2017 року» зазначено «Договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку дії договору, Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 3місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати недійсним договір оренди землі.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що позивачем не був пропущений строк позовної давності, а також вважає необґрунтованим висновок суду про відсутність вільного волевиявлення позивача при укладанні договору.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визнаючи недійсним укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що після підписання оспорюваного договору відповідач замінив його перший аркуш без повідомлення та згоди позивача, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивача на укладення договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки НОМЕР_3, загальною площею 7,17 га, що розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1) /а.с.8/. 03.12.2007 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 16 від 15.12.2010 року /а.с.6-7/. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки підписаного сторонами 03.12.2007 року, орендодавець передає, а орендар приймає земельну ділянку НОМЕР_3 згідно схеми поділу, загальною площею 7,17 га, яка знаходиться на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області терміном на 10 (десять) років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди № 80 від 03 грудня 2007 року/а.с.7/.

Таким чином, сторони дійшли згоди проте, що договір укладений на 10 років.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оспорює лише пункт 9 договору в частині де зазначено - що договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. В інших частинах зазначений договір відповідає волевиявленню позивача і не порушує його права, що визнав у судовому засіданні представник позивача.

Доводи відповідача, що в спірному договорі сторони дійшли згоди, і визначили, що строк дії договору у 10 років починає текти з моменту його державної реєстрації є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Виходячи із умов договору, на який посилається відповідач, строк дії договору, який визначено у 10 років відповідно буде змінюватись у бік збільшення.

Відповідач здійснивши державну реєстрацію спірного договору - 15.12.2010 року, фактично збільшив термін дії договору до 13 років, що не відповідає домовленості сторін, згідно якій договір укладено на 10 років.

Встановлені обставини свідчать проте, що доводи позивача про відсутність його волевиявлення в частині, що строк дії договору починає текти з моменту його державної реєстрації є обґрунтованими.

На підтвердження зазначених доводів позивача свідчать обставини встановлені при проведені судово-технічної експертизи документів зокрема, що рукописна дата укладення договору - 3 грудня 2007 року не відповідає, надрукованим у нижній частині зворотної сторони першого аркушу (бланку) договору, вихідним типографським даним в яких зазначено, що рік виготовлення бланку-2009.

Згідно висновку експерта №1433 судово-технічної експертизи документів від 08.09.2016 року, вбачається, що в примірнику договору №80 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеному між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроконтракт-Н», замінювався 1-й аркуш, після чого аркуші прошивались стрічкою білого кольору й скріплювалися паперовою біркою з друкованим текстом «Пронумеровано, Прошнуровано і Закріплено печаткою ______ листів» та відтиском круглої печатки ТОВ «АГРОКОНТРАКТ-Н» та підписом.

При цьому така заміна в тексті договору не обумовлена жодним письмовим застереженням і не посвідчена сторонами.

Дані обставини свідчать про те, що в період з 03.12.2007 року і до 15.12.2010 року були внесені певні зміни в договір оренди землі від 03.12.2007 року №223 без волевиявлення позивача.

Не знайшли свого підтвердження доводи, викладені в апеляційній скарзі, в частині, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, оскільки відповідач вважає, що початок перебігу строку позовної давності необхідно відраховувати від дати його державної реєстрації-15.12.2010 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

У правовій позиції Верховного Суду України , викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360 -7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні(сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач про обставини, які є предметом спору і викладені в п.9 договору оренди землі №223 від 3.12.2007 року дізнався лише після отримання у відділі Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області копії договору у травні 2016 року.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

З огляду на вказане, виходячи із вимог ст.ст. 256, ч.1 ст. 261 ЦУ України, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Зокрема, в договорі оренди земельної ділянки №80 від 03.12.2007 року, укладеного між сторонами, пункт 9 необхідно визнати недійсним в частині «починаючи з дати його державної реєстрації», оскільки в такій редакції даний пункт викладений за відсутності волевиявлення позивача.

Вимоги позивача про визнання спірного договору оренди недійсним в повному обсязі не підлягають задоволенню оскільки права позивача порушенні тільки у відсутності його волевиявлення, визначені в пункті 9 договору. В іншій частині спірний договір відповідає волевиявленню позивача, і ним зазначені обставини не заперечується.

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом з тим, цивільні права та обов'язки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Зазначене свідчить про те, що строк дії договору починає текти з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Вищезазначене об'єктивно узгоджується з правовою позицією ВСУ, висловленою у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-162ц13).

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н» задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н», третя особа - відділ Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання договору оренди землі недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсним п.9 договору оренди земельної ділянки № 80 від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н», зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за №16 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: