РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - не зявився,

відповідачки - не зявилася,

представника заінтересованої

особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради, про визначення місця проживання дітей, скасування аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що він деякий час з відповідачкою проживав однією сімєю. Від спільного проживання мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому вони перестали проживати однією сімєю, діти залишилися з нею та він сплачував аліменти на їх утримання. Але в березні 2016 року до позивача звернувся голова Іванівської сільської ради з листом, в якому вказав, що до нього звернулася мати відповідачки ОСОБА_5 з питанням позбавлення батьківських прав останньої, оскільки вона веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не доглядає та не турбується за дітьми. Після отриманого листа, позивач негайно з жінкою, з якою проживає однією сімєю ОСОБА_6, забрав дітей у свою сімю. Діти відвідують школу та забезпечені всім необхідним, тому просив визначити місце проживання дітей з ним. Крім того, оскільки діти з березня 2016 року проживають з ним просив звільнити його від сплати аліментів та стягнути на його користь з ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-НО №155382 та 1-НО №301806 відповідно (а.с.7-8).

Згідно листа від 22.03.2016 року №01-15/119 голова Іванівської сільської ради звернувся до ОСОБА_1 з проханням приймати участь у вихованні спільних малолітніх дітей з ОСОБА_2, оскільки остання веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та не приймає участі у вихованні дітей (а.с.14).

З акту матеріально-побутового обстеження від 04.07.2016 року, проведеного органом опіки та піклування Волноваської міської ради, судом встановлено, що в результаті обстеження умов проживання ОСОБА_1, за адресою: м. Волноваха Волноваського району Донецької області, вул. Козацька, буд. 103, встановлено, що даний будинок належить жінці, з якою проживає ОСОБА_1 однією сімєю ОСОБА_6 З ними також проживають діти від першого шлюбу ОСОБА_1 та їх син від спільного шлюбу Микита, ІНФОРМАЦІЯ_3. Для проживання, утримання та виховання дітей створені всі належні умови. Батько працює, характеризується позитивно, забезпечує їх матеріально. ОСОБА_6 також працює. Між дітьми та дорослими склалися доброзичливі та щирі відносини (а.с.9).

З довідки про доходи № 03-106 від 17.05.2016 року судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ « Донбаснерудпром» та отримує щомісячну заробітну плату, в середньому, 5163,97 гривень (а.с.11).

З довідок директора Волноваської ЗОШ №6 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4О є учнями 1-Б класу (а.с.12-13).

Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до положень ч.1-3 ст.161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров я та інші обставини, що мають істотне значення.

Не можна передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На підставі ч.1,2 ст.162 Сімейного Кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернена лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

За положеннями статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно із міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991року) держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів та присудження на його користь аліментів з ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, оскільки суд визначає місце проживання дітей з батьком ОСОБА_1, мати ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про них, тому аліменти на її користь на утримання дітей не підлягають стягненню з ОСОБА_1

З урахуванням наведеного, суд вважає, що встановлені фактичні обставини у справі, які є виключними, а саме: стосунки, що склалися між батьком та малолітніми синами, є нормальними, батько створив в сімї атмосферу любові й моральної та матеріальної забезпеченості, що позитивно впливає на розвиток дітей і не може бути не враховане при вирішенні позову, тому суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, разом з батьком буде відповідати їх інтересам та не завдасть їм шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради, про визначення місця проживання дітей, скасування аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Визначити місце проживання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: м. Волноваха Волноваського району Донецької області, вул. Козацька, буд.103, залишивши їх на утриманні та вихованні батька.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року та до повноліття дітей.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя О.С.Овчиннікова

01.11.2016