РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 року Провадження №2/425/512/16

Справа №425/1884/16-ц

м.Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.,

при секретарі Гайворонській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначив, що 01.01.2016 року відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_1, на пішохідному переході в м. Рубіжне по вул. Леніна здійснив на нього наїзд. В результаті цього йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді: закритого краєвого перелому латерального мишелка великої гомілкової кістки лівої голені, із зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я; закритої черепно-мозкової травми з забиттям головного мозку 1 ступеню, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я; забитої рани слизистої оболонки верхньої губи, кількісних саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; забиття верхньої щелепи, яке супроводжується фрактурою різців (1 і 2 зліва і 1 і 2 з права) на верхній щелепі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.Внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень він знаходився в лікарні на лікуванні протягом 35 днів, де йому було зроблено операцію. Стан його здоровя потребує тривалого реабілітаційного періоду (потрібні лікувальні масажі та процедури), ще не визначено зможе він ходити, як повноцінна людина. Так, в результаті ДТП йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у погіршенні сну, втраті 4 передніх зубів, появі головного болю, порушенні життєвої діяльності та укладу сім,ї. Він повинен постійно відривати від роботи своїх родичів та сусідів для надання йому допомоги. Посилаючись на викладене позивач з урахуванням збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2, тілесних ушкоджень він тривалий час перебував на лікуванні, йому робили операцію в лікарні м. Лисичанська, по липень 2016 року він змушений був ходив на милицях, у зв,язку з чим потребував стороннього догляду своїх близьких. Потім ходив і по теперішній час пересувається з паличкою. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він перебував у стані сильного нервового стресу, певний час відчував фізичний біль, душевні страждання та хвилювання, значно змінився звичайний уклад його життя, порушився сон. До того, як 01.01.2016 р. сталася ДТП, він вів досить активний спосіб життя, але тепер його рухи обмежені через отриману травму ноги, він не може фізично працювати так, як працював до травми, і заробляти собі на життя. Окрім того, внаслідок ДТП у нього було пошкоджено 4 передніх зуби, які він до сих пір не відремонтував через відсутність коштів. Через пошкодження зубів він відчуває дискомфорт. Не заперечує, що відповідач ОСОБА_2 надав йому кошти для лікування, яких вистачило на покриття частини цих витрат. 30.03.2016 р. йому пропонували госпіталізацію у зв,язку з отриманою травмою ноги, але він відмовився, оскільки не мав коштів на лікування. Він самотужки до сих пір робить фізичні вправи для того, щоб хоча би трохи відновити травмовану ногу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що на теперішній час не має коштів для того, щоб відшкодувати ще хоча б щось позивачу. Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позов не визнає, оскільки відповідач ОСОБА_2 надавав матеріальну допомогу позивачу. Розписки про відшкодування відповідачем позивачу коштів на відшкодування моральної шкоди надати не може. Відповідач перестав допомагати позивачу відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок скоєної з його вини дорожньо-транспортної пригоди, бо не мав на це коштів.

Третя особа ОСОБА_4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судовому засіданні пояснила, що вона є власником транспортного засобу ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 під час скоєння ним 01.01.2016 року дорожньо транспортної пригоди. Відповідач з її дозволу 01.01.2016 р. керував транспортним засобом, отримавши від неї техпаспорт на автомобіль.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «СК АСКО ДС» в судовому засіданні пояснила, що 11.11.2015 р. між ПрАТ «СК АСКО ДС» та ОСОБА_2 було укладено договір обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АЕ/4550102. В період дії договору 01.01.2016 р. в м.Рубіжне сталася ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та позивача, який був пішоходом. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження. 12.08.2016 р. позивач звернувся до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про виплату йому страхового відшкодування. Вимоги позивача були задоволені частково і ПрАТ «СК АСКО ДС» виплатило ОСОБА_1 5326,81 грн. страхового відшкодування витрат на лікування та 266,34 грн. відшкодування моральної шкоди.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року було затверджено угоду про примирення від 23.02.2016 року, укладену 11.05.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. в доход держави без позбавлення права керування транспортними засобами. Як вбачається з зазначеного вироку суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 01.01.2016 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Леніна в сторону пр.Московського м. Рубіжне Луганської області, порушивши вимоги п.18.1 ПДР України, допустив виїзд свого автомобіля на нерегульований пішохідний перехід, розташований на вул.Леніна м. Рубіжне, де здійснив наїзд лівою передньою стороною свого автомобіля на ліву сторону тулуба пішохода ОСОБА_1, який на момент наїзду переходив проїзну частину вул.Леніна по пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_1, згідно висновку судово-медичної експертизи №11 від 25.01.2016 року у вигляді: закритого краєвого перелому латерального мишелка великої гомілкової кістки лівої голені, із зміщенням уламків відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя; закритої черепно-мозкової травми з забиттям головного мозку 1 ступеню відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя; забитої рани слизистої оболонки верхньої губи, кількісних саден обличчя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; забиття верхньої щелепи, яке супроводжується фрактурою різців (1 і 2 зліва і 1 і 2 з права) на верхній щелепі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.с.19-20).

Відповідно п. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 встановлена вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року та відповідно до вимог ч. 2 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до полісу АЕ/4550102 обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 14.11.2015 р. по 13.11.2016 р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК АСКО ДС» на час скоєння злочину (а.с.54)

12.08.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про виплату йому страхового відшкодування. (а.с.55) ПрАТ «СК АСКО ДС» виплатило ОСОБА_1 5326,81 грн. страхового відшкодування витрат на лікування та 266,34 грн. відшкодування моральної шкоди. (а.с.56,57)

З виписки зі стаціонару Історія хвороби №240 Луганської обласної клінічної лікарні від 04.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 в результаті ДТП 01.01.2016 року був госпіталізований до травматологічного відділення за місцем мешкання, 13.01.2016 р. був переведений та знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо- травматологічному відділенні ЛОКЛ з 13.01.2016 р. по 04.02.2016р. Діагноз: перелом голівки малогомілкової кістки (відривний перелом) лівої гомілки. 19.01.2016 р. переніс операцію (пластика зовнішньої бокової зв,язки лівого колінного суглобу) (а.с.5)

З копії медичної книжки позивача вбачається, що 30.03.2016 р. він знаходився на прийомі у лікаря-травматолога, де йому було запропоновано госпіталізацію у зв,язку з отриманою внаслідок ДПТ, яка сталася 01.01.2016 р., травми ноги, але відповідач від госпіталізації відмовився (а.с.6-7) З метою лікування лівого колінного суглоба ОСОБА_1 01.04.2016 р. був направлений до фізіотерапевтичного кабінету (а.с.8) Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв,язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров,я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням наявності вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні злочину, встановленої вироком суду, та визнання позивача ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, сильних переживаннях, перенесеному стресі у звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, в порушенні звичайного укладу його життя, життєвих звязків.

Посилання відповідача та його представника як на підставу для відмови в задоволенні позову на те, що ОСОБА_2 надавав позивачу матеріальну допомогу після ДТП, що сталася 01.01.2016 року, є безпідставними, оскільки доказів тому, що надані позивачу відповідачем кошти були спрямовані саме на відшкодування моральної, а не матеріальної шкоди, стороною відповідача не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, враховуючи факт наявності вини відповідача, характер та ступінь тілесних ушкоджень (зокрема, і тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я, а також пошкодження чотирьох передніх зубів), тривалість фізичного болю та лікування позивача, перенесення операції, стан здоров'я потерпілого, глибину душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000,00 гривень. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Керуючись ст.ст.23,1167 ЦК України, ст.ст.10,11,88,209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 306961025 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п,ятсот п,ятдесят одна) гривня 20 копійок. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко