Справа №489/7128/15-ц 17.05.2016 17.05.2016 17.05.2016
Провадження №22-ц/784/1114/16
Справа № 489/7128/15-ц Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Провадження № 22-ц/784/1114/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника третьої особи Фарващук-Шпак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - Орган опіки та піклування ВК ММР), про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Позивачка зазначала, що з 13 грудня 2008 року по 08 лютого 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не надає матеріальної допомоги для необхідного харчування, медичного догляду за дитиною, забезпечення її соціально-побутових потреб, ухиляється від сплати аліментів на дитину. На думку позивачки, ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаючись на викладене, просила суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6.

Відповідач проти позову заперечував. Вказував, що має заборгованість за аліментами на утримання дитини у зв'язку із тяжким матеріальним становищем. Бажає спілкуватися з донькою, але позивачка йому в цьому перешкоджає.

Представник органу опіки та піклування підтримала наданий ними висновок та вважала за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23 березня 2016 року попереджено ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_6. Покладено на орган опіки і піклування Миколаївської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 13 грудня 2008 року по 21 лютого 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2012року (а.с.14). Від данного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9.). Дитина проживає разом з матір'ю. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2012року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуто аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до повноліття дитини (а.с. 58). Згідно складеному Ленінським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції розрахунку станом на 01.05.2013 року заборгованість ОСОБА_5 за аліментами на дитину становить 30931грн. 51коп. (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із недоведеності ОСОБА_2 достатніх підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу на осіб, якою є позбавлення батьківськіх прав, та, разом із тим, судом попереджено відповідача ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.

Так, згідно з п. 2, ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 даної постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Положеннями ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, у матеріалах справи відсутні відомості про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дитину, або свідчили б про те, що наявність батьківських прав у ОСОБА_5 дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлюють застосування до нього такої виключної міри як позбавлення батьківських прав.

У висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради № 561/02.02.01-22/22/14/16 від 11 березня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача також не наведено достатньо фактичних даних щодо свідомої винної поведінки ОСОБА_5

За такого районний суд, врахувавши, що до відповідача раніше не застосовувались заходи попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, відповідно до положень ч.6 ст.19 СК України дав правильну оцінку вищезазначеному висновку органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважа, що на час розгляду справи відсутня виняткова ситуація, яка б дозволила дійти висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав.

За вказаних обставин, а також приймаючи до уваги висловлене відповідачем у судовому засіданні бажання змінити свою поведінку та відносини з донькою у бік їх покращення та врахувавши, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, районний суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачкою достатніх підстав для застосування до ОСОБА_5 крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, що є способом захисту прав та інтересів дитини, якою є позбавлення батьківських прав.

Виходячи з зазначеного, районний суд правильно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_6, попередити при цьому відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків..

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини встановлені судом повно та обєктивно, їм надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом наданих позивачкою доказів, не спростовують вищевикладених висновків суду, зроблених відповідно до норм матеріального права та фактичних обставин справи, встановлених судом на підставі повно та всебічно досліджених доказів.

Обставини, на які посилається апелянт, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Суддя: Т.С. Довжук

Суддя З.Л. Шолох