АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3. яка діє в інтересах Герцаївської центральної районної лікарні,представника Герцаївської районної ради Чернівецької області Якобана В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Герцаївської центральної районної лікарні, Герцаївської районної ради Чернівецької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату, за апеляційною скаргою Герцаївської районної ради Чернівецької області на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 3 жовтня 2016 року,

встановила:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- зобов'язати Герцаївську центральну районну лікарню (далі -Герцаївську ЦРЛ) нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату як головному лікарю за період з 31 грудня 2015 року по 22 березня 2016 року;

- стягнути з Герцаївської ЦРЛ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 березня 2016 року по день прийняття рішення у справі.

Посилався на те, що він працював з 28 жовтня 1998 року на посаді головного лікаря Герцаївської ЦРЛ та був звільнений 22 березня 2016 року.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року, позивача було поновлено на роботі на посаді головного лікаря Герцаївської ЦРЛ.

За період з 31 грудня 2015 року по 22 березня 2016 року позивачу не було виплачено заробітну плату.

Також вважав, що на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 березня 2016 року по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 3 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Герцаївську ЦРЛ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 1 січня 2016 року по 23 березня 2016 року відповідно до проведеного розрахунку №218 від 23 вересня 2016 року у розмірі 13 654 гривні 38 копійок з відрахуванням податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з Герцаївської ЦРЛ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 березня по 20 липня 2016 року.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Герцаївська районна рада Чернівецької області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 за період з 1 січня по 23 березня 2016 року заробітну плату як головний лікар не отримував, хоча його робочий час було табельовано.

Заробітну плату за 31 грудня 2015 року позивач отримав до 31 грудня 2015 року, тому вона не підлягає стягненню.

За період з 24 березня по 21 липня 2016 року позивачу підлягає відшкодування середній заробіток за час його вимушеного прогулу в сумі 20 027 гривень 29 копійок.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, згідно частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 28 жовтня 1998 року ОСОБА_1 призначений на посаду головного лікаря Герцаїської ЦРЛ згідно наказу ОУОЗ від 28 жовтня1998 року, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.5).

Рішенням Герцаївської районної ради Чернівецької області від 22 березня 2016 року №26-06/16 звільнено ОСОБА_1 з посади головного лікаря Герцаївської центральної районної лікарні (а.с.6).

З трудової книжки позивача вбачається, що він був звільнений з посади головного лікаря Герцаївської ЦРЛ 23 березня 2016 року (а.с.5).

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року, позивача було поновлено на роботі на посаді головного лікаря Герцаївської ЦРЛ (а.с.8-10, 11-12).

Згідно довідки Герцаївської ЦРЛ від 20 липня 2016 року №964 вбачається, що за період з 30 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року заробітна плата позивача становила 5006 гривень 60 копійок, за період з 1 травня по 30 червня 2016 року - 5330 гривень 45 копійок (а.с.27).

З табелю обліку робочого часу вбачається, що ОСОБА_1 з 1 січня по 23 березня 2016 року виконував обов'язки головного лікаря Герцаїської ЦРЛ (а.с.28-41).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 за період з 1 січня по 23 березня 2016 року заробітну плату як головний лікар не отримував, хоча виконував свої трудові обов'язки.

За період з 24 березня 2016 року, дати поновлення позивача на роботі, та до 21 липня 2016 року, дати фактичного початку виконання своїх обов'язків головного лікаря, позивачу підлягає відшкодування середній заробіток за час його вимушеного прогулу в сумі 20 027 гривень 29 копійок.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 незаконно займав посаду головного лікаря Герцаївської ЦРЛ є помилковими та спростовуються рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Герцаївської районної ради Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення районної ради та поновлення на роботі( а.с. 8-12).

Із змісту вказаного рішення вбачається, що суд встановив, що ОСОБА_1 правомірно призначений на посаду головного лікаря Герцаївського ЦРЛ та незаконно був звільнений з цієї посади.

Обставини встановлені вказаним рішенням не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи відповідно до правил частини 3 статті 61 ЦПК України.

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те, що рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року оскаржені в касаційному порядку і справа перебуває на розгляді у Вищому спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року відповідно до правил ст. 223 ЦПК України набрало законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Герцаївської районної ради Чернівецької області відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 3 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: