АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3278/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1257/16Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому зазначала, що з травня 2012 року до 31.05.2015 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. Вели спільне господарство, мали один сімейний бюджет.

Також зазначила, що за час спільного проживання придбали домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2.

У травні 2013 року придбали автомобіль « Ауді100», згодом в березні 2014 року придбали автомобіль « MERCEDES-BENZ VITO»

В зв'язку з вищевикладеним просила встановити факт спільного проживання з відповідачем з 2012 року по травень 2015 року, визнати спільним майном подружжя домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 2004 року випуску № НОМЕР_1, виділити їй у власність ? частину спільного сумісного майна подружжя, а саме, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов`язати відповідача сплатити їй різницю вартості сумісного майна.

29.02.2016 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь різницю вартості спільного сумісного майна у розмірі 137448 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2016 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2016 року в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя: домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 та автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 2004 р.в., № НОМЕР_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового про задоволення позову.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1( а.с.15).

Також встановлено, що позивачка працювала на ПрАТ «Кременчуцький ЛЗГ» на посаді завідуючої спиртоприймального відділення та їй нараховувалась заробітна плата за 2012 рік - 9474,22 грн., за 2013 рік - 16734,69 грн., за січень-серпень 2014 року - 16661,92 грн., що підтверджується довідками ПрАТ « Кременчуцький ЛЗГ» б/4 ( а.с.16-18).

Згідно довідки ПрАТ «Кременчуцький ЛЗГ» № 48 від 17.05.2015 року позивачка працювала на посаді начальника цеху та її заробітна плата за серпень-вересень 2014 року склала 1138,09 грн.( а.с.19).

Вищеказані довідки сторонами не оспорювалися.

Згідно довідки Кременчуцького міжрайонного центру зайнятості № 1513 від 20.04.2015 року дохід ОСОБА_2 з 01.01.2015 року по 30.06.2015 рік становить 5846,40 грн.( а.с.20).

Відповідно до довідки гаражного кооперативу «Світло» відповідач з 2003 по 2014 рік являвся власником гаражу НОМЕР_3 кооперативу, який розташований за адресою: м. Кременчук, вул. 40 років Жовтня 19 Б (а.с.68).

Згідно договору купівлі-продажу від 04.09.2013 року ОСОБА_3 продав належу йому на праві власності кімнату № 1, що знаходиться в секції № 8, будинку АДРЕСА_3 за 39109 грн.( а.с.73-74).

Позивачкою не оспорюється, що гараж, автомобіль « Волга» та гуртожиток для проживання малих сімей по вул. Першотравневій в будинку № 29 в секції № 8 належали відповідачу ще до , за її твердженням, спільного проживання.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_3 прибав у власність будинок по АДРЕСА_2 Полтавської області за 109980 грн.( а.с.109-110).

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно будинок по АДРЕСА_2 Полтавської області зареєстровано за ОСОБА_3 ( а.с.212).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль MERCEDES-BENZ VITO належить ОСОБА_3( а.с.85).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимим доказів на підтвердження спільного проживання з відповідачем та придбання за спільні кошти спірного майна.

Апеляційний суд вважає висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2333цс15 від 25 листопада 2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також, згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 вказувала на те, що з травня 2012 року до 31.05.2015 року вона та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки проживали спільно у квартирі по АДРЕСА_1 були пов'язані спільним побутом.

Відповідач суду наведене категорично заперечив та пояснив, що зустрічався з позивачкою, допомагав їй по господарству проте створювати сім`ю з нею не збирався.

Крім того, місцевому суду зазначив, що одночасно зустрічався ще з іншими жінками.

Посилання позивачки, що будинок за адресою: по АДРЕСА_2 Полтавської області було придбано за спільні кошти не відповідають матеріалам справи, оскільки відповідач прибав будинок з метою перевезення своїх батьків, яких і оселив там, що не свідчить про спільне проживання однією сімє`ю з позивачкою.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка надавала частину особистих коштів на придбання будинку за адресою: АДРЕСА_2 Полтавської області не відповідають матеріалам справи, оскільки заробітна плата позивачки в 2013 році склала 16734,69 грн., що є не обґрунтований тими сумами, які позивачка могла надавати відповідачу для придбання спірного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 брала в борг кошти на придбання будинку не беруться до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази , а саме, розписки про отримання коштів в борг на придбання будинку.

Решта доводів висновків місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,304 307, 308,314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ