Справа № 361/2007/15-ц
Провадження № 2/361/40/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Ярмоленко І.А., Сахнюк А.С., Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою, права власності за набувальною давністю,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою, права власності за набувальною давністю.

Позивач зазначала, що спадщина після смерті матері сторін по справі 10 лютого 1988 року ОСОБА_4, які є рідними братом та сестрами, була поділена між ними трьома в рівних частинах, кожному по 1/3 частині.

До спадкового майна відноситься садиба та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76.

Третя особа ОСОБА_3 постійно проживала з матірю та продовжує проживати у спадковому будинку, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в побудованому житловому будинку на земельній ділянці площею 0,05 га. Відповідач ОСОБА_2 з дня одруження в 1984 році проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач разом із сестрою третьою особою ОСОБА_3 після смерті матері постійно користуються та обробляють всю земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. Відповідач земельну ділянку не обробляє, навіть свою частку, більше 30 років не проживає за місцем свого спадково майна.

За домовленістю між сторонами, земельна ділянка площею 0,25 га була поділена: третій особі ОСОБА_3 0,09 га, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 по 0,08 га кожному.

Право власності на земельну ділянку площею 0,09 га ОСОБА_3 за собою зареєструвала, а позивач ОСОБА_1 за собою право власності на земельну ділянку площею 0,08 га не зареєструвала.

Позивач, так як лише вони вдвох із сестрою обробляють земельну ділянку площею 0,25 га, а відповідач ОСОБА_2 подібного бажання не виявляв, має намір зареєструвати за собою право власності на свою частку земельної ділянки та на частку відповідача, проте, позивач пропустила час на оформлення свого права на частку спадщини, крім того, відповідач заперечує проти оформлення права власності на його частку земельної ділянки за позивачем.

Позивач вважає, що вона як спадкоємець та особа, що користувалася нерухомим майном більше 15 років, має право на оформлення права власності на зазначену земельну ділянку.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати факт її постійного користування земельною ділянкою протягом строку, що є більшим за 35 років таким, що не позбавляє її права на приватизацію спадкового майна, якою є 1/3 частка земельної ділянки, що залишилася після смерті матері за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, визнати її право на оформлення у приватну власність на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,08 га, за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення у повному обсязі, оскільки 29 липня 1993 року позивач ОСОБА_1 уклала нотаріально посвідчений договір дарування і передала у дар відповідачу ОСОБА_2 свою 1/3 частину спадкового майна після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 10 лютого 1988 року, яке складається з частини житлового будинку, з умовою, що відповідач ОСОБА_2 дасть згоду на оформлення частини земельної ділянки площею 0,15 га на її дочку ОСОБА_7, яка після належного оформлення документів продала дану земельну ділянку мешканцям с. Княжичі, сімї ОСОБА_8.

Після цього загальна площа земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, мала площу 0,242 га, яку, шляхом введення в оману працівників Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 оформила на себе право власності на земельну ділянку за вказаною адресою на підставі рішення виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №11 від 20 листопада 1997 року та отримала 11 листопада 1998 року Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-КВ №108534 з цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування будинку і господарських споруд, хоча за усною домовленістю вся площа земельної ділянки повинна розділитися на трьох спадкоємців кожному.

Позивач також вводить в оману суд, оскільки протягом 35 років вона обробляє та користується земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Петренка, 36.

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи Княжицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_9 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сусідкою третьої особи ОСОБА_3, спірна земельна ділянка не обробляється з 2001 року, коли свідок восени приходила до третьої особи ОСОБА_3, остання повідомила, що земельна ділянка їй не потрібна. В 2002 році свідок придбала частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. На земельній ділянці знаходяться два будинку, один старий розвалений та другий, побудований свідком. У свідка з третьою особою ОСОБА_3 неприязні відносини на ґрунті сусідської неприязні, остання зверталася до міліції з приводу побиття дітьми свідка вікон у її будинку. До придбання свідком земельної ділянки, третя особа ОСОБА_3 обробляла її у 2000 році, на ділянці росла картопля.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є сусідом третьої особи ОСОБА_3, з моменту придбання ними земельної ділянки, вони з третьою особою ОСОБА_3 жили 2 роки нормально, поки не почали будувати огорожу. Остання земельну ділянку не обробляє, землею ніхто не користується. Позивача ОСОБА_1 свідок бачив біля будинку, а відповідача ОСОБА_2 не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3, все життя вона прожила з ними на одній вулиці, знала їхніх батьків та діда з бабою. Вони були великими господарями, до них приходили люди допомагати, а коли померли, то все подвіря заросло травою, город не обробляли. Позивач з 1988 року по 2002 рік майже не користувалася городом. У 2002 році свідок з донькою уклали з позивачем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу частини городу. Неприязних відносин між ними немає. У позивача є город, розташований на земельній ділянці за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Петренка, 36, проте, вона його також не обробляє.

Судом встановлено, що 10 лютого 1988 року померла мати позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 лютого 1988 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області (матеріали спадкової справи №330 до майна померлої 10.02.1988р. ОСОБА_4С.).

Згідно із матеріалами спадкової справи, спадкоємці позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті матері та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожен на 1/3 частину спадкового майна, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: сарай, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.7, матеріали спадкової справи №330 до майна померлої 10.02.1988р. ОСОБА_4С.).

Відповідно договору дарування від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5768, позивач ОСОБА_1 подарувала відповідачу ОСОБА_2 1/3 частину спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.33-34).

Відповідно до акту підтвердження фактичного не проживання від 17 листопада 2014 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_12, зі слів свідків відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в житловому будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, але майже 30 років в ньому не проживає. В будинку зареєстрована та проживає його сестра третя особа ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно акту обстеження житлового будинку та присадибної ділянки за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, від 09 вересня 2015 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_12, житловий будинок знаходиться в занедбаному стані, вікна від вулиці розбиті, в хаті зрізані батареї та труби центрального опалення. Ремонт давно не робився, бо немає коштів. Земельна ділянка площею 0,242 га майже не обробляється. На подвірї є сарай, який знаходиться також в занедбаному стані, саме подвіря захаращене. Огорожа дуже стара, розвалюється.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ №108534, на підставі рішення виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №11 від 20 листопада 1997 року, третя особа ОСОБА_3 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,242, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.35).

Згідно довідки №1065 від 04 серпня 2015 року, виданої Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області, відповідач ОСОБА_2 дійсно має земельну ділянку площею 0,16 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76-б. З 1991 року по 2015 рік сплачує земельний податок (а.с.48).

Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за №3124, позивач ОСОБА_1 продала земельну ділянку площею 0,152 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76.

Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3, вони протягом 27 років користувалися земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, але, відповідні документи про право користування на позивача не оформлювалися.

Проте, згідно ч.1 ст.119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів АР Крим або органу місцевого самоврядування з клопотання про передачу її у власність або надання у користування.

Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що сама по собі наявність строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення в особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. При цьому, земельна ділянка, яка вже була передана у власність одній особі на підставі рішення відповідного органу, не може бути передана у власність іншій особі лише в силу права, яке виникло у неї у звязку із набувальною давністю.

Задоволення вищевказаного клопотання й оформлення відповідних документів про право власності або користування на підставі набувальної давності здійснюється в порядку встановленому зазначеним кодексом. При отриманні відмови в задоволенні зазначеного клопотання або залишення без розгляду, особа має право оскаржити такі дії органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування до суду в установленому законодавством порядку.

Передача земельних ділянок у власність здійснюється на підставі технічних документів та матеріалів, які підтверджують розмір цих ділянок.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б підтверджували, що вона протягом 27 років користується земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76.

Позивач ОСОБА_1 користувалася спірною земельною ділянкою до введення в дію Земельного Кодексу від 25 жовтня 2001 року, який набрав чинності 1 січня 2002 року. Правовідносини виникли задовго до введення в дію ЗК, зокрема норми, передбаченої ст..119 ЗК України.

Норма ст..119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 року, відповідно до п.1 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України.

Згідно зі ст..58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на даний момент у позивача ОСОБА_1 немає законних підстав на визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, на підставі ст..119 ЗК України.

Керуючись ст.ст. 119, 120 ЗК України, ст..377 ЦК України, ст.ст. 214-215 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Княжицька сільська рада Броварського району Київської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою, права власності за набувальною давністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський