Справа № 336/424/16-ц
Пр. № 4-с/336/15/2016
У Х В А Л А

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3

В скарзі посилається на те, що 6 серпня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1М грошових коштів за договором позики у сумі 16500 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору, який він направив до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 23.09.2015 року відмовлено у відкритті провадження з мотивів невідповідності виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю інформації про ідентифікаційний номер боржника. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки державний виконавець призваний законом сумлінно і неупереджено виконувати весь комплекс дій щодо виконання рішень суду і під час здійснення виконавчого провадження має право від органів, установ, організацій, посадових осіб отримувати всі необхідні для цього відомості, в тому числі конфіденційні.

На підставі викладеного заявник просить поновити строк подання скарги, оскільки він отримав оскаржувану постанову лише 12 січня 2016 року і протягом встановленого законом десятиденного строку, а саме: 22 січня 2016 року, направив цю скаргу суду через установу пошти.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви, просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Державний виконавець, чиї дії оскаржуються, проти задоволення скарги заперечує. Пояснила, що постанову про відмову у відкритті провадження винесено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з невідповідністю виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю інформації про ідентифікаційні номери боржників всупереч вимог зазначеної статті. Державний виконавець повинен був вчинити ці дії як з огляду на наведені правила закону, так і через очевидну безперспективність здійснення виконавчого провадження, оскільки співробітники структурних підрозділів Державної фіскальної служби відмовляють у наданні інформації по запитам державних виконавців. Крім того зазначає, що стягувачем пропущений десятиденний строк звернення до суду з цією скаргою, оскільки оскаржувану постанову було направлено заявнику рекомендованою кореспонденцією 8 грудня 2015 року, а отримав він її ще 15 грудня 2015 року. На підставі викладеного просить у задоволенні скарги відмовити.

Належним чином повідомлений боржник до суду не зявився, що в силу ст. 386 ЦПК України, яка регламентує обовязковість явки лише заявника і державного виконавця, чиї дії оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 23 вересня 2015 року головний державний виконавець Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, який виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 6 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1М грошових коштів за договором позики у сумі 16500 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору (а. с. 2). Зазначена постанова містить посилання на підстави для відмови у відкритті провадження, що передбачені п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 385 ЦПК України скаргу на дію державного виконавця може бути подано протягом десятиденного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Вирішуючи вимоги про поновлення строку для подання скарги, суд знаходить переконливими твердження стягувача про те, що оскаржувана постанова отримана ним 12 січня 2016 року, про що свідчить відповідність штрих-кодового ідентифікатора на конверті відомостям з витягу з сайту ДП «Укрпошта» (а. с. 3-4), і не приймає доводи державного виконавця, чиї дії оскаржуються про те, що вказана кореспонденція була отримана заявником ще 15 грудня 2015 року, так як стягувачем доведено і встановлено процесуальним рішенням суду, яке набрало законної сили, що з цією датою співпало отримання ним постанов державного виконавця в інших виконавчих провадженнях (а. с. 65). І оскільки вже 22 січня 2016 року ОСОБА_1 через установу пошти було направлено цю скаргу (а. с. 6), суд знаходить за необхідне поновити пропущений ним строк звернення до суду з цією скаргою.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, зокрема, судових наказів (ст. 17 Закону).

Відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, забезпеченням чого є широкий спектр прав при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, право на безоплатне отримання від органів, установ, організацій, посадових осіб пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі конфіденційної, з метою захисту інтересів стягувача.

Як випливає із змісту ст. 25 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу відділу державної виконавчої служби.

За змістом наведених положень закону, метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Вирішуючи заяву на користь особи, що її подала, суд виходить з того, що відкриття виконавчого провадження є обовязком державного виконавця, виконавчий лист, про відмову у відкритті виконавчого провадження по якому відмовлено, в сенсі Закону «Про виконавче провадження» є документом, що підлягає зверненню до виконання, а підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, які передбачені законом, відсутні.

Що стосується посилання на невідповідність цього документа вимогам, встановленим ст. 18 Закону через відсутність відомостей про ідентифікаційні номери, суд вважає, що рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження з цих мотивів наповнено формальним змістом, з таких міркувань.

Обовязок державного виконавця вжити всіх необхідних і достатніх заходів для виконання рішення, яке є обовязковим для виконання, а органи державної виконавчої служби забезпечують його виконання, є первинним, від нього походить право державного виконавця в інтересах стягувача витребувати будь-які відомості від фізичних та юридичних осіб.

В звязку з викладеним суд вважає, що відсутність інформації про ідентифікаційні номери, яку державний виконавець може витребувати самостійно, не є обєктивною перешкодою для здійснення виконавчого провадження.

Такі умовиводи суду узгоджуються з розясненнями Верховного Суду України про порядок застосування цієї норми матеріального права в постанові від 25.06.2014 року у справі № 6-62цс14, які в силу ст. 3607 ЦПК України є обовязковим для застосування судами в аналогічних правовідносинах.

В силу ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи, а згідно із ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити його порушені права чи свободи. .

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що державним виконавцем, чиї дії оскаржуються, передчасно та необґрунтовано прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження, не вчинені дії, спрямовані на належне виконання рішення суду, наслідком чого є приречення рішення на лише формальне існування, а також позбавлення особи права на реалізацію судового захисту повною мірою.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 11, 18, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-387, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги.

Скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 23.09.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1М грошових коштів за договором позики у сумі 16500 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору (ВП № 48887067) .

Зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1М грошових коштів за договором позики у сумі 16500 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору в справі № 336/912/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива