пр. № 2/759/412/16
20 травня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарі Самчик І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1-ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, належним чином судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи йому направлялись по адресі, вказаній у позові, по даним адресного бюро ОСОБА_3 не значиться зареєстрованим по м. Києві та Київській області, двічі відповідач викликався в суд і через пресу, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, відповідно до ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України провівши заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Суд, даючи аналіз правовідносин між сторонами по справі, вважає, що фактично між ними був укладений договір позики, з відібранням розписки.
Оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов*язання, пов*язані з позикою грошей, то позивач правомірно просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг, що залишився неповернутим в повному обсязі, бо в цьому є вина останнього відповідно до ст. 614 ЦК України.
Подавач позову вказує у позові борг в доларах США в еквіваленті до гривні України станом на дату подачі позову до суду, тобто станом на 21.07.2015 р. На цей день Національним банком України валютний курс долара США до гривні був встановлений як 100 доларів США = 2203, 2134 грн. і сума відповідно складає в гривневому еквіваленті 264385 грн. 61 коп.
З боку відповідача по справі заперечень на позов та доказів у їх підтвердження та спростування написання розписки не поступило, тому суд діє відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в межах поданих з боку позивача доказів та з'ясованих обставин.
В судовому засіданні був оглянутий оригінал розписки від 09.10.2012 р., копія якої мається в матеріалах справи, з якого вбачається, що гроші брались в борг за підписом ОСОБА_3
Оскільки подавач позову при подачі позову до суду сплатив судовий збір у сумі 2643 грн. 87 коп. у відповідності до ставки судового збору з позовних вимог майнового характеру на 2015 р., встановленого Законом України «Про судовий збір», то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 2643 грн. 87 коп. за сплату судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, виходячи з об'єму задоволених позовних вимог та ціни позову, що підтверджується квитанцією №6053366 від 21.07.2015 р. (а.с. 10).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 614, 617, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 74, 76, 88, 169, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 09 жовтня 2012 р. у розмірі 264385 грн. 61 коп., судові витрати по справі в розмірі 3483 грн. 87 коп., а всього 267869 гривень 48 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особа, яка брала участь у розгляді справи, але була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя