Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на спадщину.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на спадщину задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадщину за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 що належав його матері - ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і який вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки суд визнавши право власності на весь будинок за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року), порушив її право, як спадкоємця першої черги, на частку у спадковому майні після смерті чоловіка, так як на день смерті ОСОБА_6 він постійно проживав у спірному будинку після смерті своїх батьків. Вважає, що має право на частку у спадщині, а рішенням суду порушенні її права на спадкування за законом.

Крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, _______________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/488/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: Гнатущенко Ю.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

оскільки при розгляді справи судом не з'ясовано всіх обставин, що мають значення для справи, зокрема наявність інших спадкоємців.

Просить рішення суду першої інстанції від 30 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог та за зверненням до неналежного відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті його матері, оскільки постійно проживав разом з матір"ю, в тому числі й на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Від його імені також вчасно подано заяву про прийняття спадщини до Рівненської районної державної нотаріальної контори, проте не зміг зареєструвати право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок в АДРЕСА_2

Проте, з такими висновками суду колегія суддів в повній мірі погодитись не може.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернувся з позовом до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з підстав відсутності правовстановлюючих документів.

На підтвердження факту належності спадкодавцю вищевказаного майна позивач надав як докази по справі довідку Зорянської сільської ради № 2406 від 04 червня 2013 року згідно якої спірний житловий будинок за даними погосподарської книги за 1991-1995 рр. о/р № 2196 роки рахується за ОСОБА_5 та довідкою Зорянської сільської ради № 2459 від 04 червня 2013 року про те, що його матір ОСОБА_4 постійно проживала разом з матір"ю ОСОБА_5 аж до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 11, 14).

Разом з цим, відповідно до довідки Зорянської сільської ради (а.с. 67) в цей же період разом з батьками проживав неповнолітній ОСОБА_6.

Отже, достатні та допустимі докази належності спірного будинку саме одноособово ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні. Крім того, із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що спірний будинок збудований під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вважає, що її покійний чоловік є спадкоємцем як після смерті батька, так і після смерті матері.

Проте, судом першої інстанції цих обставин не враховано.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що особа має право на захист свого порушеного права лише у випадку реального його порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому відповідачем у справі має бути особа, яка реально порушує чи створює реальну небезпеку порушення прав позивача.

Проте, вивчивши матеріали справи встановлено, що жодних прав власності ОСОБА_3 відповідач /а саме сільська рада/ не порушував. Свідченням цього є відсутність будь-яких претензій до відповідача.

Позивач не довів суду у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його права на спадкове майно саме ОСОБА_3.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом спір з приводу даного майна існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка вважає, що має право на 1/2 будинку у порядку спадкування, після смерті чоловіка ОСОБА_6, якому належало це майно на день смерті.

Однак, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно позивач зазначив в якості відповідача по справі лише Зорянську сільську раду Рівненського району Рівненської області, не вказавши про наявність інших спадкоємців за законом.

З матеріалів справи вбачається, що до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 входять дочка - ОСОБА_4 та сини - ОСОБА_6, а після їх смерті спадкоємцями являються ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Оскільки спір про визнання права власності на житловий будинок є спором про спадкування, то належними відповідачами у зазначених спорах є всі наявні спадкоємці, які прийняли спадщину.

В порушення вимог закону, місцевий суд цих вимог закону не врахував та не залучив до участі в справі всіх належних відповідачів - інших спадкоємців, чим фактично вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь в справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, однак позивачка при поданні позову до суду не надала підтверджуючих документів, які свідчать про її звернення до нотаріуса з проханням оформити право власності на спадкове майно, чи про відмову нотаріуса у проведенні такої реєстрації в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Мотивована відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у матеріалах справи відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції визнав за ОСОБА_8 право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом без встановлення обставин щодо прийняття спадщини позивачем та не залучив до участі у справі всіх належних відповідачів.

Враховуючи те, що апеляційний суд не наділений повноваженнями усувати допущені місцевим судом порушення норм процесуального права, зокрема залучати до участі в справі всіх належних відповідачів, провести розгляд по суті даного спору як суд першої інстанції, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1258 ЦК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на спадщину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет