АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3942/16 Суддя доповідач Тичкова О.Ю.
Категорія: Інші справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Бровченка І.О., Гальянової І.Г.,

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: Кредитна спілка «Фінансова підтримка», ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року державний виконавець Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 звернувся до суду із поданням, у якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

В обгрунтування посилався на те, що у нього у провадженні перебуває виконавчий лист по справі № 640/11657/14-ц, виданий 19 грудня 2014 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Фінансова підтримка» заборгованості за договором про надання кредиту № 503К від 09.04.2012 року та договором поруки № 4503П від 09.04.2012 року у розмірі 266 131 грн. 86 коп.

Боржником рішення суду у добровільному порядку не виконується, він має невиконані зобов'язання на території України та ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до повного виконання нею рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року про стягнення з неї на користь КС «Фінансова підтримка» суми боргу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати. В обгрунтування посилається на її незаконність, необгрунтованість, винесення із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, недоведеність обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3, державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5, представника КС «Фінансова підтримка» та ОСОБА_4, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції керувався ст. 3771 ЦПК України, п. 5 ч.1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від добровільного виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-ХІV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому таке обмеження є можливим виключно у випадку ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, разом із поданням про обмеження ОСОБА_3 .у праві виїзду за межі України державний виконавець подав до суду копію виконавчого листа по цивільній справі № 640/11657/14-ц (а.с. 70), копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 46878077 та копію супровідного листа про направлення копії зазначеної постанови боржникові (а.с. 71). В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України державним виконавцем Супрун А.О. не надано доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань та отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження.

Надані до суду апеляційної інстанції копія постанови про розшук майна боржника від 12.06.2015 року та копія акту перевірки стану заставного майна від 25 травня 2016 року не свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду.

Надана державним виконавцем копія виконавчого провадження № 46878077 також не містить доказів, що ОСОБА_3 отримувала виклики державного виконавця, не з'являлася за ними або іншим чином перешкоджала виконанню судового рішення.

Матеріалами справи не спростовуються пояснення представника апелянта про те, що копію заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року, за яким з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість, вона не отримувала. Про його існування та про існування стосовно неї виконавчого провадження, про обмеження її у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 стало відомо випадково під час перетину кордону.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах цивільної справи та матеріалах виконавчого провадження зворотнє повідомлення про вручення ОСОБА_6 постанови про відкриття виконавчого провадження відсутнє.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ст. 3771 ЦПК України та обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. У зв'язку із цим, ухвала суду підлягає скасуванню, а державному виконавцю належить відмовити у задоволенні його подання.

На підставі викладеного, керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст. 313, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року - скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: І.О. Бровченко

І.Г. Гальянова