Номер провадження: 22-ц/785/3303/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила;

02.10.2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП у розмірі 22819 грн. 78 коп., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., сплачений судовий збір, посилаючись на такі обставини:

09.06.2015 року ОСОБА_2 керуючи мотоциклом «Ямаха Т-Мах» державний реєстраційний номер ВН-4715-АА допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Tercel» державний номерний знак ВН-0791-НА, який належить на праві власності ОСОБА_4, чим порушив п.8.7.3. Правил дорожнього руху. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У автомобілі «Тойота Tercel» були пошкоджені капот, решітка радіатора, передній бампер, передні показники поворотів, праве переднє крило. Згідно звіту від 21.07.2015 року про визначення майнової шкоди, завданої ОСОБА_4 в результаті пошкодження її автомобіля, складеного ОСОБА_5, вартість такої шкоди становить 21619 грн. 78 коп., з урахуванням вартості пошкоджених деталей, які потребують заміни, та вартості робіт з ремонту автомобіля. Крім того, позивачем було сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження 600 грн., та сплачено 600 грн. за надання правової допомоги, а також судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. та 1218 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 визнала частково, та просила зменшити розмір завданої позивачу матеріальної шкоди посилаючись на те, що автомобіль позивача отримав незначні механічні пошкодження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду у розмірі 21619 грн. 78 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн., витрати зі оплати судового збору у загальному розмірі 1705 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди змінити, зменшивши розмір цієї шкоди, та виключити стягнення витрат на проведення експертного дослідження. При цьому, апелянт зазначає, що розмір завданої майнової шкоди є завищеним, а витрати на проведення автотоварознавчого дослідження сплачені не позивачем, а іншою особою.

Приписами ч.1ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля позивача у розмірі 21619 грн. 78 коп., витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн. та витрати зі оплати судового збору у загальному розмірі 1705 грн., суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги ґрунтуються на законі, і доведені наданими позивачем доказами.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 600 грн., суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги не доведені ОСОБА_4 у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ч.1ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку ч.2ст.1187 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.3ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_4 в результаті дорожньо транспортної пригоди, але вважає розмір цієї шкоди значно завищеним та таким, що не відповідає фактичним пошкодженням автомобіля позивача. При цьому доказів того, що розмір майнової шкоди є завищеним та автомобілю ОСОБА_4 завдані незначні механічні пошкодження позивачем та його представником ОСОБА_3 до суду першої інстанції не надано. Не заявлялися також позивачем та його представником у суді першої інстанції і вимоги про проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого автомобіля позивача «Тойота Tercel».

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 надала суду докази, які підтверджують вартість завданої їй в результаті ДТП майнової шкоди. Такими доказами є звіт №637-07-15 про встановлення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Тойота Tercel», який складений оцінщиком ОСОБА_5 21.07.2015 року. Згідно вказаного звіту, спеціалістом з оцінки автотоварознавчого дослідження визначена вартість пошкоджених деталей автомобіля, які потребують заміни, та вартість робіт, необхідних для ремонту автомобіля позивача. Встановлені у автотоварознавчому дослідженні пошкоджені деталі автомобіля «Тойота Tercel» відповідають тим пошкодженням, які були встановлені працівниками ДАІ під час дорожньо-транспортної пригоди. Вартість пошкоджених деталей визначена ОСОБА_5 на підставі Програмного продукту «AUDATEX», який є базовим для визначення вартості деталей автомобілів іноземного виробництва, оскільки автомобіль «Тойота Tercel» виготовлений не в Україні.

Відповідач та його представник не спростували наданих позивачем доказів, тому їх доводи апеляційної скарги про те, що розмір завданої позивачу майнової шкоди є завищеним не підтверджені належними доказами, і є безпідставними.

Є безпідставними і доводи апелянта про те, що автотоварознавче дослідження автомобіля позивача оплачене не позивачем, а іншою особою, оскільки вони спростовуються доказами, наданими позивачем. Так ОСОБА_4 у позовній заяві зазначає, що під час дорожньо-транспортної пригоди її автомобілем «Тойота Tercel» керував її зять, ОСОБА_6, який за її дорученням замовив проведення автотоварознавчого дослідження і оплатив його за кошти позивача. Доказів того, що ОСОБА_6 сплатив особисті кошти за проведення автотоварознавчого дослідження апелянтом не надано, тому ці доводи суд розцінює як припущення, яке не ґрунтується на відповідних доказах.

Згідно ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004 року обовязкове страхування здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 3 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 року обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 управляв мотоциклом «Ямаха Т-Мах» під час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди без укладання договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а попередній договір, який був укладений відповідачем із страховою компанією закінчив свою дію. За вказаних обставин відповідач зобовязаний був повідомити про дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ, подавши до цього бюро заяву встановленого зразка.

Оскільки ОСОБА_2 таких дій після вчинення ДТП не вчинив, та у суді першої інстанції висловив свою згоду на відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, суд першої інстанції правомірно, відповідно до вказаних вище норм матеріального права, розглянув справу без участі МТСБУ та стягнув майнову шкоду з відповідача. Тому доводи апеляційної скарги про те, що майнову відповідальність за завдану позивачу шкоду повинне нести МСТБУ не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі та суперечать обставинам справи. Адже як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 погодився особисто відшкодувати завдану майнову шкоду в результаті ДТП, та не подав до МТСБУ заяви встановленого зразка про дорожньо-транспортну пригоду. Тому правових підстав для покладання відшкодування майнової шкоди на МТБУ у суду першої інстанції не було.

Не приймаються до уваги колегією суддів і доводи апелянта про те, що відповідач відремонтував пошкоджений автомобіль за цінами, значно нижчими ніж ті, що встановлені у звіті №637-07-15, складеному оцінщиком ОСОБА_5 21.07.2015 року, оскільки доказів того, що ОСОБА_4 відремонтувала пошкоджений автомобіль «Тойота Tercel» та цей ремонт був проведений за іншими цінами до суду не надано. Оскільки ці доводи апелянта не підтверджені належними доказами, вони є не доведеними у встановленому законом порядку.

Інших доводів апеляційна скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 не містить.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 600 грн., оскільки ці вимоги не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_7

ОСОБА_8