Провадження № 4с/521/50/16
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого Гуревського В.К.,

за секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси 13.07.2015 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на постанову Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався на те, що 17.03.2015 року, державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення суду №2/1519/8400/11. В зазначеній постанові державний виконавець вказала, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_4О, самостійно виселилися з квартири, однак, це не є правдою, оскільки ніхто нікуди не виселявся, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продовжують проживати в незаконно захопленій квартирі виділеній позивачу, що легко перевірити приїхавши по даній адресі.

ОСОБА_1 вважає, що постанова від 17.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження є незаконною та протиправною, винесена державним виконавцем Корецькою І.С. в угоду боржників, він не розуміє чому державний виконавець не виконала рішення суду належним чином. З підстав цього скаржник просить суд, скасувати постанову від 17.03.2015 року №46462395, зобов'язати Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ виконати рішення суду від 07.06.2012 року належним чином, як прийнято, написано в рішенні суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 27.04.2016 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року скасовано, справу направлено до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 27.04.2016 року підставами для скасування ухвали стали такі обставини.

Колегія суддів встановила, що при прийнятті та розгляду скарги суд першої інстанції порушив наступні норми чинного процесуального законодавства.

Подавши скаргу від 13.07.2015р., заявник не вказав суб'єкт оскарження - конкретну особу державного виконавця чи іншу посадову особу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та не зазначив місце проживання або знаходження заінтересованих осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не оплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Жодна інша редакція скарги ОСОБА_1 не була прийнята судом.

В п. 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пленуму за № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

П. 13 цього ж Пленуму передбачено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЩІК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу ІІІ ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

В п.16 Пленуму зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Незважаючи на вказані порушення, суд першої інстанції 14.07.2015р. відкрив провадження по справі та призначив справу до розгляду на 24.09.2015 р.

Вказані порушення привели також до того, що розглядаючи справу в період з 24.09.2015 р. по 02.03.2016 р. суд жодного разу не здійснив виклик заінтересованих осіб і розглянув справу за їх відсутністю, не з'ясувавши їх позицію щодо скарги.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку, що винесена ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Враховуючи, що скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга має бути залишена без розгляду та повернута заявникові. Заявникові ОСОБА_1 суд розяснює його право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Керуючись ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії залишити без розгляду та повернути скаржнику.

Розяснити ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Гуревський В.К.