Справа № 129/3579/15-ц
Провадження по справі № 2/129/131/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кравця В.І.,

розглянувши без участі сторін засіданні в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

29.12.2015 року ОСОБА_3, діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 51139 грн. 92 коп. та судові витрати. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23.04.2014 року за договором посвідченим особистою розпискою відповідача про отримання коштів, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у позику гроші в сумі 31200 грн. на строк до 07.09.2014 року, відповідач зобовязувався повернути кошти з урахуванням інфляції та індексації; представник позивача письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову задовольнити повністю (а.с.24).

ОСОБА_2 в судове засідання подав письмову заву про визнання вимог, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.26-27).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 23.04.2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладено договір позики, за яким позикодавець ОСОБА_1 надав позичальнику ОСОБА_2 гроші в сумі 31200 грн. на строк до 07.09.2012 року; факт передачі грошей підтверджується власноруч підписаною ОСОБА_4 розпискою (а.с.9,10). Докази про повернення боргу сторони суду не надали. За розрахунком позивача відповідно до позовної заяви сума боргу з урахуванням індексу інфляції 160,91% за 12 місяців 50203 грн. 92 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми 936 грн., всього 51139 грн.92 коп., розрахунок зроблений станом на червень місяць. ОСОБА_2 визнав вимоги позову, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Спірні правовідносини регулюються:

- ст. 1046 ЦК України за змістом якої за договором позики одна сторона передає другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів;

- ст. 1049 ЦК України, яка визначає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором;

- ч. 2 ст. 626 ЦПК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_2 належним чином не виконує умов договору про повернення боргу, строк виконання договору настав 07.09.2015 року, то вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими.

Разом з тим позивач при розрахунку суми боргу допустився помилки.

Період, за який позивачем робився розрахунок боргу із урахуванням індексу інфляції, у позовній заяві має обраховуватись не з червня 2014 року, а з вересня 2014 року, оскільки за змістом розписки строк повернення боргу зазначено 07.09.2014 року. Тому за період з вересня 2014 року по червень 2015 року індекс інфляції становить 151,2%, а сума боргу з урахуванням росту індексу споживчих цін за цей період мала б становити 47174 грн. 40 коп., а не 50203 грн. 92 коп. як зазначено у позовній заяві.

Виходячи з меж позову про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, борг на час постановлення судового рішення (по березень 2016 року) із урахуванням індексу 156,3% за період з вересня 2014 року по березень 2016 року становить 48765 грн. 60 коп. (31200х156,3%:100%=48765,6).

Три відсотки річних від простроченої суми за період прострочення 18 місяців складають 1404 грн. (31200(прострочена сума):100%х3%=936грн.(річні):12місяців= 78(один місяць)х18(період прострочення)=1404грн.).

За встановлених обставин сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на теперішній час становить 50169 грн.60 коп.(48765,6+1404=50169,6).

Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Позивач при зверненні до суду з позовом не доплатив судовий збір в сумі 39 грн. 81 коп. (551,20-511,39=39,81), тому ці кошти на користь держави необхідно стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,60, 209, 213, 214,215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 50169 (п'ятдесят тисяч сто шістдесят девять) грн. 60 коп. грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 511 грн. 39 коп., на користь держави судовий збір в сумі 39 грн.81 коп.

В задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області суду через Гайсинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення (отримання копії цього рішення).

Суддя: