Ухвала іменем україни
19 жовтня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання незаконними розпорядження сільського голови про звільнення з роботи, рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з квітня 2005 року вона працювала на посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області. Розпорядженнями сільського голови Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26 червня 2014 року, від 27 червня 2014 року та від 4 серпня 2014 року її було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на незаконність звільнення, просила задовольнити позов.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним розпорядження сільського голови Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26 червня 2014 року № 15-к та розпорядження від 27 червня 2014 року № 16-к про звільнення ОСОБА_6 із посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області. Стягнуто з Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 159 грн 35 коп., на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25 січня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

У касаційній скарзі Слюсаренко К.І., яка діє від імені Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням трудового законодавства, а тому на підставі ст. 240-1 КЗпП України та з урахуванням положень ст. ст. 148, 149, ч. 3 ст. 40 КЗпП України дійшов висновку про відновлення трудових прав ОСОБА_6

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ст. ст. 148, 149 КЗпП України, оскільки розірвання трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не відноситься до дисциплінарних стягнень, тому посилання на ст. ст. 148, 149 КЗпП України підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

З такими висновками судів попередніх інстанцій не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням закону та не відповідають матеріалам справи.

Судом встановлено, що позивач з 01 квітня 2005 року працювала на посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області.

Розпорядженням сільського голови Кочерівської сільської ради від 26 червня 2014 року № 15-к ОСОБА_6 було звільнено із займаної посади з 01 липня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

У зв'язку з перебуванням ОСОБА_6 на лікарняному, головою Кочерівської сільської ради видано розпорядження від 27 червня 2014 року № 16-к про звільнення ОСОБА_6 із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з першого її робочого дня після відновлення працездатності. Першим робочим днем позивача було 04 серпня 2014 року, з якого і відбулось її звільнення згідно із записом у трудовій книжці (а. с. 9-12, т. 1).

Судом встановлено, що підставою звільнення стало рішення атестаційної комісії при відділі культури Радомишльської районної державної адміністрації від 30 травня 2014 року про невідповідність ОСОБА_6 займаній посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

З висновку атестаційної комісії від 30 травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 не відповідає займаній посаді, так як відповідно до рекомендацій останньої атестації нею не покращено роботу колективів художньої самодіяльності (а. с. 35, т.1).

За оцінкою професійної кваліфікації комісії і ділових якостей від 23 квітня 2010 року ОСОБА_6 відповідає займаній посаді, останній рекомендовано звернути увагу на роботу художньої самодіяльності, ввести посаду художнього керівника (а. с. 102, т. 1).

Відповідно до Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури, затвердженого наказом Міністерства культури і туризму України від 16 липня 2007 року № 44, основним завданням атестації є оцінка професійної кваліфікації і ділових якостей працівника на основі об'єктивних, обґрунтованих критеріїв, виходячи з результатів його роботи, з метою визначення можливостей професійного і посадового росту (п. 1.3).

Працівник, який атестується, повинен бути ознайомлений зі своєю характеристикою, наданою керівником, не пізніше ніж за тиждень до початку атестації. Перелік орієнтовних питань, що вноситься на атестацію, узгоджується з відповідним профспілковим органом і доводиться до відома працівників, які підлягають атестації, не пізніше ніж за два місяці до її початку (п. п. 2.2., 4.2.).

При розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП України. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Згідно з п. 2.1, 2.2, 2.3, посадової інструкції директора будинку культури в посадові обов'язки директора Будинку культури входить: розробляти основні напрямки культурно-освітньої та дозвіллєвої діяльності серед населення та виконувати їх; складати план творчо-виробничої діяльності будинку культури з застосуванням соціально-економічних умов; організовувати діяльність будинку культури.

Крім того згідно з п. 2.6 посадової інструкції директор зобов'язаний безперервно підвищувати свій професійний рівень; чесно та сумлінно виконувати покладені на нього обов'язки (а. с. 104).

Відповідно до витягу з протоколу Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 травня 2014 року голова сільської ради вказав на недоліки в роботі та рекомендував директору будинку культури ОСОБА_6 врахувати всі рекомендації депутатів та переглянути своє відношення до роботи, прикласти всі зусилля для усунення, вказаних недоліків та прийняти міри щодо підняття рейтингу Кочерівського будинку культури на районному рівні (а. с. 108, 109).

Рішенням 32-ої сесії 6 скликання Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 травня 2014 року № 316 в зв'язку з підготовкою до проведення атестації працівників культури, ознайомившись з листом відділу культури Радомишльської районної державної адміністрації, вивчивши роботу працівників культури, враховуючи низький рівень роботи директора будинку культури с. Кочерів - ОСОБА_6, вирішено затвердити характеристику директора будинку культури (а. с. 52).

Згідно з характеристикою, складеною сільським головою Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області відносно ОСОБА_6, остання до роботи відноситься без бажання, не проявляє ініціативи, з колективом має складні стосунки, в березні 2014 року за несумлінне ставлення до своїх обов'язків отримала догану, на зауваження сільського голови реагує агресивно, схильна до обману (а. с. 79).

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Висновками та мотивами, з яких скасовано рішення, необхідно вважати положення мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду касаційної інстанції щодо наявності передбачених ст. 338 ЦПК Українипідстав для скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд та їх кваліфікації процесуальним законодавством як таких.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 212- 214, 303 ЦПК України не дослідив висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації позивача та не надав їм належної оцінки у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема: протоколу Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 травня 2014 року; рішенню 32-ої сесії 6 скликання Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 травня 2014 року та характеристиці позивача, не врахував, що запитання, поставлені ОСОБА_6 щодо проведених заходів за певний період, їх кількість, можливість проведення культурних заходів у майбутньому і є оцінкою виконання її посадових обов'язків та кваліфікації як директора Будинку культури.

Таким чином висновок суду про те, що рішення про недостатність кваліфікації ОСОБА_6 фактично ґрунтується лише на матеріалах атестаційної комісії, які не стосувалися ділових якостей і кваліфікації позивача, за відсутності інших об'єктивних даних щодо її недостатньої кваліфікації, всупереч ч. 4 ст. 60 ЦПК України ґрунтується на припущеннях.

Ураховуючи те, що суди не визначилися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, дійшли передчасного висновку про задоволення позову, рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана