АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 760/6958/15-ц Головуючий у 1 ін. - КицюкВ.С..
Ап. Провадження № 22-ц/796/7121/2016 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Саліхова В.В.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справа з дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі у вихованні онуки шляхом встановлення днів спілкування з нею в квартирі батьків,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним вище позовом, вимоги якого в ході розгляду справи позивачем було уточнено (а.с.61,79-80).

Позивач зазначав, що відповідачі перешкоджають йому у спілкуванні з онукою, ОСОБА_2, 2004 р.н., просив суд просив суд визначити час і спосіб його участі у вихованні онуки, а саме встановити дні спілкування з нею за місцем її постійного проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 щосереди з 16.00 до 18.00 та щонеділі з 12.00 до 16.00 для поточного спілкування та допомоги дитині в навчанні, а також з 14.00 до 18.00 кожного 02 січня на новорічні свята, кожного 06 травня (у день народження позивача) та кожного 11 червня (в переддень дня народження онуки).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2не з*явився. Апелянтом повторно подано заяву про відкладення розгляду справи з посилання на стан здоров*я (заяви від 5 серпня 2016 року, від 05 жовтня 2016 року а.с.164,167).

Колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі апелянта, оскільки повторна неявка незалежно від поважності причин не перешкоджає розглядові справи, що виходить зі змісту положень ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є онукою позивача та донькою відповідачів у справі.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між позивачем та ОСОБА_6 розірвано ще 02 серпня 2007 року (а.с.42)

Сторони визнавали, що відповідач ОСОБА_3 є їх сином, а відповідач ОСОБА_4 - невісткою.

Враховуючи те, що в трьох екземплярах редакцій позовної заяви позивач викладає свої вимоги, підкреслюючи рискою необхідність надання йому спілкування з онукою саме у вищезазначеній квартирі і агресивно сприймає пропозиції представника третьої особи за дійсного бажання бачити і спілкуватися з онукою розглянути питання про встановлення часів такого спілкування в іншому місці, суд приходить до висновку, що в такій редакції ці вимоги задоволені бути не можуть (а.с.4, 61 на звороті, 80 на звороті)

Суд погоджується із доводами третьої особи щодо того, що не узгоджується з нормами діючого законодавства зобов'язання власника надати доступ до своєї власності квартири в разі відсутності у останнього такого бажання за виключенням випадків чітко встановлених законом.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь в їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаб, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Суд згідно ч,4 ст. 10 ЦПК України акцентував увагу позивача неодноразово під час розгляду справи на цих положеннях закону, проте сформулювати таким чином свої вимоги він відмовився, наполягаючи на їх задоволенні в тій реакції, про яку суд зазначав вище.

За матеріалами справи дитина з урахуванням свого віку (11,5 років) не висловлює бажання на таке спілкування з позивачем.

Матеріали справи не містять даних щодо звернення позивача до служби у справах дітей з метою визначення та встановлення порядку спілкування діда з онукою.

Відповідно до технічного запису судового засідання суду першої інстанції від 13 березня 2016 року встановлено, що представник служби у справах дітей зазначала, що проводилась бесіда і з дитиною, і з її матір'ю, і дитина вказувала, що досить тривалий час позивача не бачила; вона навчається у звичайній школі, і будь-яких перешкод її побачити, в разі наявності такого бажання; зазначала, що сама вже не хоче його бачити, навіть написала власноручно заяву (а.с.11).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов'язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

За матеріалами справи не вбачається наявність будь-яких перешкод у спілкуванні позивача з дитиною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем же не було доведено, що відповідачі чинять йому перешкоди у спілкуванні з онукою.

Доводи апеляційної скарги стосовно не встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, а відтак не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: