Справа № 138/2022/15-ц Провадження № 22-ц/772/1896/2016Головуючий в суді першої інстанції Цибульський О. Є.
Категорія 5Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Топольській В.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_3, діючи через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом та висувала вимогу усунути позивачу вчинені відповідачем перешкоди в користуванні житловою квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідача надати позивачу вільний і безперешкодний доступ до неї і не перешкоджати у користуванні нею позивачем.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яка була придбана нею з прилюдних торгів. Право власності підтверджено свідоцтвом, виданим 20.03.2015 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського нотаріального округу Павлюк Л.М. (а.с. 5) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.03.2015 року (а.с. 6). Попереднім власником придбаної квартири був відповідач ОСОБА_4.

Для представництва своїх інтересів з приводу придбання та реалізації її прав як власника квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_6 03.03.2015 року видала доручення на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Реалізовуючи надані довіреністю повноваження, ОСОБА_2 18.04.2015 року намагався зайти до придбаної квартири, однак відповідач його не допустив, в зв'язку з чим ОСОБА_2 викликав співробітників міліції, які по приїзді зателефонували відповідачу, проте останній не відповідав. Працівники міліції відібрали пояснення у представника позивача та присутніх свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 За результатами звернення ОСОБА_2 отримав висновок по матеріалам перевірки від 20.04.2015 року, яким встановлено відмову відповідача давати будь-які пояснення з приводу звернення. Відповідач перекрив прохід до спірної квартири зі свого приміщення, внаслідок чого до неї немає вільного доступу, від спілкування з представниками позивача він ухиляється.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2016 року позов задоволено: зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом надання позивачу вільного і безперешкодного доступу до квартири. Вирішено питання судових витрат.

22.03.2016 р. ОСОБА_4 подав заяву про перегляд заочного рішення, яка Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2016 року залишена без задоволення.

21.04.2016 року (згідно штемпеля на поштовому конверті - а.с.125) ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування, недоведеність обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду встановленим обставинам по справі, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що про існування заочного судового рішення йому стало відомо лише 11.03.2016 року, ні матеріалів позовної заяви, ні судових повісток про виклик в судові засідання він не отримував. Також, суд не врахував, що ОСОБА_2, представляючи інтереси позивача, перевищив надані Довіреністю повноваження, він діє в інтересах свого довірителя але від власного імені, в довіреності №479 не передбачено жодних повноважень ОСОБА_2 щодо особистого користування квартирою чи щодо заміни ключів, сама ОСОБА_3 не вчиняла жодних дій спрямованих на користування квартирою. Про те що вона є власником квартири відповідачу стало відомо після отримання копії заочного рішення, він стверджує, що жодних перешкод в користуванні майном позивачу не здійснював. До того ж, суд першої інстанції не визначив коло усіх зацікавлених осіб, зокрема: спірною квартирою на законних підставах користуються і інші особи (ч.1 ст.405 ЦК України), не залучив їх до участі у справі, хоча судове рішення безпосередньо стосується їх прав та інтересів щодо спірної квартири.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник позивача ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу не визнав, зазначив, що суд вірно визначився з фактичними обставинами справи, відповідач не допускає представників позивача оглянути придбану квартиру, не йде на контакт, не лише закрив прохід до квартири позивачки, але й загородив земельну ділянку, ворота завжди зачинені, а тому до квартири позивачки немає вільного доступу. Дійсно суд помилився в тому, що послався на норми закону України «Про власність» в мотивувальній частині рішення, тому таке посилання слід виключити, однак по суті рішення правильне. ОСОБА_3 надіслала до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, де зазначила що всі дії які вчинив ОСОБА_2, передбачені в наданому нею дорученні і були погоджені з нею як власником квартири, просить відхилити подану апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 своїми діями здійснює перешкоди в користуванні майном позивача, яке належить їй на праві власності.

Такий висновок суду є вірним, ґрунтується на нормах закону та відповідає встановленим обставинам по справі

Так, по справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, до складу якої входять приміщення: дві житлові кімнати житловою площею 29,5 кв. м., кухня, коридор, ванна кімната, веранда, загальна площа квартири складає 57,8 кв. м., частина сараю літ. «Б»; що підтверджується свідоцтвом від 04 грудня 2014 року, виданим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі за №472 та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.03.2015 року, номер запису про право власності 35249155 (а.с. 5,6).

-03.03.2015 ОСОБА_3 видала доручення на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за змістом якого уповноважені представляють її інтереси по питанню реєстрації права власності на квартиру та по питаннях, що стосуються захисту її прав та інтересів на квартиру АДРЕСА_1;

-18.04.2015 року, діючи на підставі доручення, ОСОБА_2 намагався потрапити до квартири АДРЕСА_1, однак колишній власник не допустив його до вказаної квартири: ворота для входу на земельну ділянку, на якій розташована в тому числі і квартира позивачки, були зачинені, перекритий вхід до квартири, на телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідав, через що представник позивача був змушений викликати працівників міліції. З висновку перевірки по зверненню гр. ОСОБА_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 давати пояснення з приводу даного інциденту відмовився (а.с. 7).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст.391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З наведеної норми права вбачається, що власник (титульний володілець) може вимагати усунення порушень його права. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову.

Як слідує із позовної заяви ОСОБА_3, вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю заявлені на підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України (негаторний позов).

Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та (або) розпорядження майном.

Підставою негаторного позову є обставини, що обґрунтовують право позивача на користування і розпорядження майном, а також підтверджують, що поведінка третьої особи створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей. Правом на негаторний позов наділений в тому числі власник, що володіє річчю, але позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач у такому спорі виступає особа, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння).

У п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого:

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В справі яка розглядається, позивач довела, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5,6).

Доведеним є і факт перешкоджання позивачці в користуванні належним їй майном з боку ОСОБА_4.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що він не чинив перешкоди в користуванні квартирою особисто ОСОБА_3, а представник ОСОБА_2 намагаючись зайти в придбану квартиру, перевищив надані йому повноваження.

Однак об'єктивні обставини свідчать про інше. Зі змісту доручення, з отриманого апеляційним судом письмового заперечення ОСОБА_3 проти апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 діяв в межах наданих йому повноважень, які сформульовані в тому числі і таким реченням: «по питаннях, що стосуються захисту її прав та інтересів на квартиру АДРЕСА_1». А представлення інтересів по питаннях, що стосуються захисту прав та інтересів ОСОБА_3 стосовно квартири означає в тому числі і право зайти в належне їй майно, і користуватись ним, і т.д.. Окрім того слід зазначити, що 18.04.2016 року, коли ОСОБА_2 намагався потрапити в придбану його довірителькою квартиру, ОСОБА_4 не перевіряв його повноважень, а тому не міг знати чи діє останній в межах наданих повноважень. Лише особа яка видала доручення вправі заявити, що її представник діяв з перевищенням наданих йому повноважень (ст. 241 ЦК України), а ОСОБА_3 навпаки підтверджує що її представник діяв в межах повноважень що вона надала (а.с. 149).

Твердження ОСОБА_4 що він не чинив перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_3 є лише його твердженням, тоді як фактично він не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про протилежне: що він не перешкоджає та не має наміру перешкоджати ОСОБА_3 особисто чи через своїх представників реалізувати її права як власника щодо квартири АДРЕСА_1.

Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Стосовно твердження ОСОБА_4 що суд прийняв рішення стосовно квартири № 6, тоді як ОСОБА_3 є власником квартири № 6(8): з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35249155 (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1, а з оглянутих інвентарних справ вбачається, що нумерація вказаної квартири змінювалася з № 8 на № 6 . Тому ця обставина є формальною та не змінює суті того, що ОСОБА_4 перешкоджає ОСОБА_3 користуватися належною їй квартирою.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійсно, разом із вірними нормами права, що регулюють дані правовідносини, послався на норми закону України «Про власність», який втратив чинність на підставі закону № 997-V(997-16) від 27.04.2007 року. Однак прийняте рішення по суті є вірним, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги у тій частині, що ОСОБА_4 не отримував матеріалів позовної заяви та судових повісток, оскільки вони направлялись судом на іншу адресу, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції судові повістки направлялись одночасно і на адресу АДРЕСА_2, і на адресу АДРЕСА_3 (а.с. 28-29, 44-45, 56-57, 77-78, 81), однак вони повернулися за закінченням терміну зберігання, що свідчить про небажання ОСОБА_12 отримувати виклики до суду.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета