н/п 6/490/271/2016 Справа № 490/4820/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Своє подання державний виконавець мотивував тим, що на примусовому виконанні у Центральному ВДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження за виконавчим листом по справі № 480/2869/14-к, виданим 11 березня 2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1А, на користь ОСОБА_2С, заборгованості в сумі 6 071 грн. 78 коп., та . виконавчим листом по справі № 480/2869/14-к, виданим 11 березня 2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1А, на користь ОСОБА_2С, заборгованості в сумі 2 000 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання головний державний виконавець Матевосян М.Г. не зявився.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як визначено у ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи та встановлено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Так, 16 березня 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 468940 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 480/2869/14-к, виданого 11 березня 2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1А, на користь ОСОБА_2С, заборгованості в сумі 6 071 грн. 78 коп.; того ж дня постановою відкрито виконавче провадження № 468938 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 480/2869/14-к, виданого 11 березня 2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1А, на користь ОСОБА_2С, заборгованості в сумі 2 000 грн. 00 коп., постановою від 15 квітня 2016 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1.

Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримав постанови про відкриття виконавчих проваджень та постанову про накладення арешту на все його майно, оскільки відсутні зворотні повідомлення про отримання відповідних процесуальних документів боржником.

Таким чином, враховуючи додані до подання матеріали виконавчого провадження документи та зміст подання державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати доведеним той факт, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання виконавчого листа у примусовому порядку, а відтак подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11, ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6, ЗУ "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_3