АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3800/16
Справа №636/4486/15ц Головуючий 1 інст. -Оболєнська С.А.
Категорія :земельні Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Агрофірми «Базаліївський колос» товариства з обмеженою відповідальністю про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володінняза апеляційною скаргою Агрофірма «Базаліївський колос» товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2016 року , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 в особі представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Базаліївський колос» про витребування із чужого незаконного володіння належну йому на праві власності земельну ділянку площею 5,1091га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, у зв'язку з припиненням договору оренди 10 червня 2014 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що відповідно договору оренди від 10 червня 2004 року він передав відповідачу земельну ділянку на 10 років, додатковою угодою від 10 січня 2010 року розмір орендної плати збільшено з 1% до 3% нормативно-грошової оцінки землі з урахуванням індексів інфляції.

Зазначивши, що земельна ділянка передана відповідачу на підставі акту передачі від 30 червня 2004 року та спливом 10 річного строку з моменту укладення, але відповідач не повертає земельну ділянку, представник позивача просив задовольнити його позовні вимоги.

У письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у позові з посиланням на те, що договір оренди є дійсним з 21 червня 2006 року, з часу його державної реєстрації до 21 червня 2016 року, а у лютому 2016 року зазначав, що державний акт про право власності на землю на який посилається позивач не має відношення до спірної земельної ділянки.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2016 року позов задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння у відповідача земельну ділянку, вирішені питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі директор Агрофірми «Базаліївський колос» ТОВ рішення суду, як таке, що ухвалене без додержання норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, порушенням вимог процесуального права при задоволенні безпідставного позову, просить скасувати, у позові ОСОБА_2 відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія відповідно до ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу Агрофірми «Базаліївський колос» ТОВ відхилити, з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі встановлено та підтверджено відповідними доказами те, що при розпаюванні земель КСП «Базаліївський» ОСОБА_3 було видано сертифікат на земельній пай розміром 6,61 умовних кадастрових гектарів, який він передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Базаліївський колос» відповідно договору оренди від 01 квітня 2000 року до 31 грудня 2006 року.

У зв'язку з одержанням ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР№061263 від 13 жовтня 2003 року із визначенням її меж на місцевості, оформленням кадастрового номера та площі у розмірі 5,1001 га, припинення договору оренди, паю між сторонами укладено договір оренди землі 10 червня 2004 року за № 227 на десять років, а 30 червня 2004 року складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва.

В подальшому додатковою угодою від 1 січня 2010 року внесені зміни до п.1 договору оренди з питань визначення розміру орендної плати та форма її виплати.

За правилом ст..13 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі - цей договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно умов договору та вимог земельного законодавства. та у відповідності до ст..31 цього Закону договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено.

З огляду на те, що земельна ділянка позивачем передана в оренд,згідно акту приймання-передачі від 30 червня 2004 року та після закінчення 10-ріного строку, яке відбулось 30 червня 2014 року, відповідачем до настання цієї дати у встановлений п.8 договору 90-денний строк не направлено на адресу позивача повідомлення про наміри продовжити дію договору, суд дійшов правильного висновку про припинення договірних правовідносин між сторонами та згідно положень ст.387 ЦК України , підставно витребував земельну ділянку у відповідача, який використовує її з 01 липня 2014 року без відповідної правової підстави.

Доводи апеляційної скарги про чинність договору та його припинення у червні 2016 року за спливом 10-річного строку з дати державної реєстрації з 21 червня 2006 року, використання до цього часу земельної ділянки на підставі договору оренди від 01 квітня 2000 року ,а також те, що спірна земельна ділянка не належить позивачу на підставі державного акту серії ХР №061263, колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновку суду, оскільки за нормою ст..31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, при укладанні цього договору саме позивач був орендодавцем, а не інша особа, як безпідставно зазначено в апеляційній скарзі, допущена у державному акті описка прізвища, на одну букву «е» замість «є» не є підставою вважати , що позивач не є власником вказаної земельної ділянки.

Окрім цього вказаний спірний договір укладено у червні 2004 року на земельну ділянку, як предмет договору, в той час за договором оренди від 01 квітня 2000 року таким предметом був земельний пай позивача.

При вирішенні справи суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що акт реєстрації договору оренди земельної ділянки є адміністративним актом, яким фіксується визнання його чинності та не стосується прав та обов'язків сторін, якими він укладено.

Колегія вважає, що рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави до його скасування та задоволення апеляційної карги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Агрофірми «Базаліївський Колос» ТОВ відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоша

В.В.Черкасов