25.02.2016 Єдиний унікальний номер 205/6431/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я 205/6431/15
25 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Басової Н.В.,
при секретарі Сахончик Я.О.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення особи права користування житловим приміщенням,-
Позивач 27 серпня 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень зазначила, що домоволодіння № 24 по вул. Красіна в м. Дніпропетровську належить їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого 07 жовтня 2005 року, приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, за реєстровим № 2896. На даний час в домоволодінні зареєстрований лише відповідач, який у ньому ніколи не проживав, місце проживання відповідача невідоме. Позивач просила позбавити відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим приміщенням в домоволодінні № 24 по вул. Красіна в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Від представника третьої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у їх відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння № 24 по вул. Красіна в м. Дніпропетровську належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 жовтня 2005 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, за реєстровим № 2896 (а.с.8-9).
В домоволодінні № 24 по вул. Красіна в м. Дніпропетровськузареєстровано місце проживання: ОСОБА_2 (а.с.15).
Встановлено, що ОСОБА_2 в спірному домоволодінні не проживає, в ньому відсутні його особисті речі.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року « Про усунення перешкод у користуванні власністю» розяснено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Ухвалюючи рішення по суті позовних вимог суд виходить з того, що позивач є власником житлового будинку та позбавлена права використовувати його за власним розсудом у зв'язку з реєстрацією відповідача; договір найму житла позивач та відповідач не укладали; на момент набуття позивачем права власності на житловий будинок, відповідач не був та не є на теперішній час членом сім'ї позивача;
Отже, з урахуванням того, що відповідач не проживає у домоволодінні № 24 по вул. Красіна в м. Дніпропетровську, а також того, що позивач ОСОБА_1 не може належним чином користуватися своєю власністю, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, і керуючись ст. 321 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення особи права користування житловим приміщенням задовольнити.
Позбавити права користування житловим приміщенням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Красіна, 24, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Басова