Справа № 522/9693/16-ц
Провадження № 2/522/5821/16
03 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №OD31AN02004142 від 04 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 11 655, 87 дол. США на термін до 03 квітня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11, 04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений відповідний договір поруки, згідно з яким відповідач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору.
Проте ОСОБА_1 зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 16 травня 2016 у неї виникла заборгованість у сумі 47 067, 25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 1 197 861, 59 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8 695, 45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 221 299, 20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3 462, 73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 88 126, 48 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 780, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 19 863, 73 грн.; заборгованості по пені за користування кредитом у розмірі 31 877, 92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 811 293, 06 грн.; а також 250, 00 грн. штрафу (фіксованої частини), та 57 029, 12 грн. штрафу (процентної складової).
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
Від відповідачів до суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №OD31AN02004142 від 04 квітня 2008 року отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 11 655, 87 дол. США на термін до 03 квітня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11, 04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений відповідний договір поруки, згідно з яким відповідач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору.
Згідно п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.
Відповідно до п. 14.3 кредитного договору за порушення позичальником зобов'язань щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п. п. 6.2.4 даного Договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.
У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_1
Проте ОСОБА_1 зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 16 травня 2016 у неї виникла заборгованість у сумі 47 067, 25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 1 197 861, 59 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8 695, 45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 221 299, 20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3 462, 73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 88 126, 48 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 780, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 19 863, 73 грн.; заборгованості по пені за користування кредитом у розмірі 31 877, 92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 811 293, 06 грн.; а також 250, 00 грн. штрафу (фіксованої частини), та 57 029, 12 грн. штрафу (процентної складової), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 як позичальника.
Однак, суд вважає безпідставними вимоги Банку про солідарне з позичальником стягнення заборгованості з ОСОБА_2, як з поручителя, у зв'язку з наступним.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості ОСОБА_1 почалося з 2013 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до поручителя не направив, позову до суду не пред'явив.
Отже, у банка настає право вимоги від поручителя не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.
Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.
Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Зазначена правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 08 жовтня 2014 року по справі № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року по справі № 6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
У судовому засіданні доведено, що Банком 08 червня 2015 року була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором як позичальнику, так і поручителю.
Таким чином, позивачем було пропущено шестимісячний строк для пред'явлення відповідних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, тобто з ОСОБА_2
Тому, суд вважає безпідставними вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про солідарне стягнення такої заборгованості з поручителя.
Внаслідок невиконання ОСОБА_1 кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 967, 92 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково.
На підставі вищевикладеного, керуючись п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 258, 514, 516, 525, 526, 530, 559, 1050, 1054, 1055 ЦК України ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218. 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.