Справа № 477/770/16-ц
Провадження № 2/477/577/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на житловий будинок та земельної ділянки, площею 0,09 га, виділену для його будівництва, які розташовані по АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька відкрилася спадщина на зазначене майно, але оформити його в нотаріальному порядку вона не може, оскільки не представила належним чином оформлені правоустановлюючі документи.

Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, а надани завіреними копіями правоустановлюючих документів на нерухоме майно та іншими документами на майно підтверджується, що воно належало спадкодавцю за його життя, тому після його смерті має відійти спадкоємцю, тобто їй в порядку спадкування за законом.

В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позо підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області помер громадянин ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на наступне нерухоме майно:

-житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований в АДРЕСА_1

-земельна ділянка, площею 0,09 га, розташована за цією ж адресою, виділена для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка належала йому відповідно до державного акту серії НОМЕР_1, виданого Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 12 лютого 1997 року;

-

-

-

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців після відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 були його дружина ОСОБА_2, тобто відповідачка, та ОСОБА_1 - позивачка.

Вони прийняли спадщину, оскільки проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Крім того, в передбачений законом шестимісячний термін вони обоє звернулися із заявами до Жовтневої державної нотаріальної контори: позивачка - про прийняття спадщини, а мати - про відмову від спадщини на користь доньки.

Таким чином єдиною спадкоємицем після смерті ОСОБА_4,, яка прийняла спадщину є позивачка ОСОБА_1.

Проте звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на зазначений будинок, вона отримала роз'яснення про неможливість такої нотаріальної дії, оскільки не представила відносно будинку належні правоустановлюючі документи.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку або ж на будинок можлива за представлення правоустановлюючих документів, оформлених належним чином.

Так, державний акт про право власності на земельну ділянку був втрачений за невідомих обставин, а право власності на будинок він не зареєстрував належним чином.

Вказаний будинок був побудований ОСОБА_3 фактично в 1991 році.

А рішеннями виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 89 та 88 від 31 жовтня 2002 року було затверджено акт прийомки будинку та вирішено видати свідоцтво про право власності на нього (а.с. 10,11).

За свого життя спадкодавець не отримав свідоцтво про право власності на будинок та не зареєстрував його в державному органі.

В той же час, згідно із технічним паспортом, оформленим комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, вказаний будинок побудований у 1991 році.

Згідно із довідкою цього ж підприємства та відповідно до того ж технічного паспорту, загальна площа житлового будинку 68,60 кв.м, а житлова - 28,60 кв.м.

Відповідно до записів у погосподарській книзі Мішково-Погорілівської сільської ради житловий будинок по АДРЕСА_1 рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_3, в тому числі і на час його смерті.

Рішенням виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів № 59 від 19 липня 1996 року ОСОБА_3 була передана у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельна ділянка за тією ж адресою, площею 0,09 га.

12 лютого 1997 року вона отримала у Мішково-Погорілівської сільській раді Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_2

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

Вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що

ОСОБА_3 за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначене вище спадкове майно належало ОСОБА_3 і воно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на наступне спадкове майно:

- житловий будинк з господарськими і побутовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1

- земельну ділянку, площею 0,09 га, розташовану за цією ж адресою, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту серії НОМЕР_3, виданого Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 12 лютого 1997 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко