Справа № 161/5312/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1280/16 Категорія: 34 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Перебойчука Р.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4, кожен окремо, апеляційну скаргу не визнали.

Позивач ОСОБА_5 та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вправі звертатися до відповідача з вимогою про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, оскільки наявне рішення суду про стягнення страхової виплати із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_5

Вказані висновки суду відповідають обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 30 березня 2015 року о 7 год. 55 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Гнідавська-Даньшина у м. Луцьку, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Богдан А09202» реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував стан дорожнього полотна, виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітцубісі Галант», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 11.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Богдан А09202», реєстраційний номер НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_3 була забезпечена ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за полісом № АС/5368777 від 23 травня 2014 року (а.с. 19).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 листопада 2015 року постановлено стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_5 42316,56 грн. страхового відшкодування, 1089,70 грн. пені та 434,03 грн. судового збору (а.с. 17, 18).

21 квітня 2016 року державний виконавець Соломянського районного ВДВС м. Києва виніс постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави дійти висновку, що шкода заподіяна у результаті настання страхового випадку за участі застрахованого автомобіля, повинна бути відшкодована страховиком у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі.

Позивач скористалась своїм правом на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою шляхом отримання страхового відшкодування та звернулася в суд із відповідним позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто».

Як передбачено ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно полісу № АС/5368777 від 23 травня 2014 року, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність ФОП ОСОБА_3, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. (а.с. 19).

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 24 від 26 квітня 2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітцубісі Галант», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 42316,56 грн. (а.с. 9-15).

Отже, розмір заподіяної майну позивача шкоди не перевищує страхову суму, визначену у полісі.

За таких обставин позивач на власний розсуд обрала спосіб захисту своїх порушених майнових прав. Реальне відновлення її майнових прав можливе після повного виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 листопада 2015 року.

Крім того, у випадку неможливості виконання страховиком своїх зобовязань у разі недостатності коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, ст. 41 Закону України ««Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено покладення відповідного обовязку щодо відшкодування шкоди на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді