Справа № 336/5436/15-ц
Пр. № 2/336/72/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Щасливої О.В.

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про надання інформаційних послуг, стягнення сплаченої за послуги суми, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору про надання інформаційних послуг, стягнення сплаченої за послуги суми, а також моральної шкоди.

В позові зазначила, що 1 жовтня 2012 року сторони уклали договір про надання комплексу послуг для набуття позивачем житла у Шевченківському районі м. Запоріжжя. На виконання обовязків за договором позивач 3 жовтня 2012 року передала відповідачу 1000 доларів США за отримання послуг в організації набуття позивачем права власності на обрану нею за участю агенції нерухомості квартири АДРЕСА_1. Проте всупереч обовязку надати відповідні послуги відповідач від виконання зобовязання ухилилась, у звязку з чим позивач просить про стягнення з неї на свою користь 1000 доларів США, які відповідно до встановленого НБУ курсу іноземних валют по відношенню до української гривні становлять 23442 грн., а також 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка зумовлена душевними стражданнями позивача через неотримання тієї послуги, на яку вона розраховувала. Окрім зазначених вимог, висуває вимогу про розірвання договору про надання послуг, посилаючись на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову. В їх обґрунтування суду пояснила, що у вказаний період вона стала до реалізації своїх намірів купити собі двокімнатну квартиру в Шевченківському районі і звернулась до відповідача з проханням надати відповідну послугу. Цей район обрала тому, що її онука навчається в одному з навчальних закладів на території Шевченківського району і у звязку з цими обставинами родина позивача орендувала житло в цьому районі міста. Після того, як вона зупинила свій вибір на оглянутій нею з участю представника відповідача квартирі по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, нею і продавцями житла було укладений попередній договір про намір сторін в подальшому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, і позивач передала в якості передплати майбутнім продавцям 500 доларів США. В цей же день, а саме: 3 жовтня 2012 року, в приміщенні агенції вона у присутності свідка ОСОБА_3 вручила відповідачеві 1000 доларів США як оплату за отриману послугу. Між тим правочин укладений не був, оскільки їй зателефонувала представник відповідача ОСОБА_3, в товаристві якої проводився огляд обраного позивачем житла, і порекомендувала продовжить строк оренди житла, оскільки запланована на початок січня 2013 року купівля-продаж нерухомості відкладається через необхідність очікування звільнення житла, яке мали намір набути продавці обраної позивачем нерухомості. У відсутність інформації про тривалість такого очікування, маючи потребу в набутті житла, позивач 24 січня 2013 року змушена була купити квартиру в Заводському районі м. Запоріжжя. На її прохання повернути передані гроші відповідач відповіла відмовою, що і зумовило подання цього позову.

У звязку з викладеним просить про задоволення позову.

Представник позивача просить про ухвалення рішення на користь його довірительки.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень пояснила, що грошей від позивача вона не отримувала, оскільки це не передбачено ані договором між сторонами, ані традиціями агенції. Передання грошей клієнтом відбувається лише після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і оформлюється складанням акту приймання-передачі. Що стосується правочину з набуття позивачем запропонованої їй квартири в одному з будинків по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, його нотаріальне посвідчення планувалось на 5 січня 2013 року. В цей день в офісі у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, з якою зазвичай співробітничає агенція, зібрались відповідач, продавці житла по вул. Магістральній подружжя ОСОБА_5, а також ОСОБА_3 - представник відповідача, яка за договором підряду з відповідачем виконувала дії з підготовки до вчинення договору. Між тим позивач до нотаріуса не зявилась, внаслідок чого укладення договору було зірвано. Збитки понесла не лише вона, а і продавці житла ОСОБА_5, оскільки вони розраховували на отримання грошей і набуття для себе нового житла в цей же день. Через необхідність пошуку нового покупця вони були змушені дешевше продавати своє житло і витрачати більше коштів, ніж розраховували, на набуття нового. Зазначені обставини повністю спростовують заяву позивача про те, що відповідач звернулась до неї з проханням дати згоду на відкладення правочину. Відповідач наполягає на тому, що квартира АДРЕСА_1 була повністю готова до продажу до 5 січня 2013 року, коли планувалося укладення договору. Навпаки, позивач в грудні 2012 року зателефонувала ОСОБА_6Ю, і повідомила, що вона не має наміру купувати квартиру по вул. Магістральній, так як підшукала собі значно дешевше житло в районі Павло-Кічкас, і зажадала повернення 500 доларів авансу, які вона передала продавцю. Отримавши відмову в поверненні цих грошей, позивач повністю усунулась від спілкування з відповідачем і її представниками, не відповідаючи на телефонні дзвінки, які їй адресували з метою впорядкування взаємовідносин і вирішення питання про долю договору аж до його розірвання. Припускаючи, з огляду на таку поведінку позивача, що для нотаріального оформлення договору вона не зявиться, відповідач та інші особи між тим не могли не зібратися в приміщенні нотаріальної контори, де вони перебували до закінчення робочого дня нотаріуса, оскільки їхня неявка свідчила б про недотримання умов договору.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Відповідач надала зустрічний позов до позивача про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг, моральної шкоди (а. с. 23-30), в якому, посилаючись на ті й самі обставини, які навела в обґрунтування заперечень проти первісного позову, просить стягнути з ОСОБА_1 22117 грн. 57 коп., які за офіційним курсом НБУ еквівалентні 1000 доларів США, вартості послуг, наданих нею позивачу, а також 10000 моральної шкоди.

В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог пояснила, що вона як субєкт господарювання в сфері надання послуг при здійсненні правочинів з нерухомістю на виконання договору про надання інформаційних послуг позивачеві за первісним позовом здійснила комплекс заходів, виконавши повністю свої зобовязання. Зокрема, вивчила умови ринку нерухомості з урахуванням побажань позивача щодо набуття житла з певними характеристиками, при цьому застосовуючи програмне забезпечення та використовуючи три Інтернет-джерела, користування якими є оплатним; співробітниками позивача за зустрічним позовом проведено огляди двох квартир, вибір на одній з яких зупинила ОСОБА_1; проводилися переговори з власниками житла щодо зниження ціни продажу; при підготовці до продажу житла ОСОБА_5 за їх дорученням здійснені дії по оформленню паспорта громадянина України власника; був підготовлений витяг з державного реєстру речових прав на нерухомість; підготовлений і оплачений звіт про оцінку житла; організовані огляди стану енергообладнання, водоводів, приладів обліку в квартирі; замовлені і отримані довідки про відсутність заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, кожна з них також оплачується. До того ж за умови, що правочин мав відбутися на рубежі звітних періодів, вона змушена була двічі отримувати довідки від постачальників комунальних послуг. Через відмову ОСОБА_1 від укладення договору у позивача залишились невиконаними зобовязання перед ОСОБА_3, яка за договором підряду виконала всі зобовязання з підготовки до продажу нерухомості і за тим же договором розраховувала на отримання 50 відсотків від ціни договору про надання послуг. Оскільки договір не виконаний не з вини виконавця, а зобовязання повинно виконуватись належним чином, просить стягнути з відповідача на свою користь вартість послуг у зазначеній сумі, а також моральну шкоду у сумі 10000 грн. Моральні страждання пояснює емоційними переживаннями з приводу підриву ділової репутації, яка є одним з важливих елементів функціонування та ведення підприємницької діяльності, в очах осіб, що перебувають з нею у трудових відносинах, а також клієнтів. Зокрема, зрив відповідачкою виконання договору завдав шкоди майновим інтересам продавця житла ОСОБА_5, про яку вже згадувала позивач за зустрічним позовом, і зашкодив її репутації в його очах.

Представник ОСОБА_2 підтримала заперечення і вимоги своєї довірительки просить про ухвалення рішення на користь своєї довірительки.

Відповідач за зустрічним позовом вимоги цього позову не визнала з посиланням на ті обставини і доводи, які вона наводила в обґрунтування своїх вимог. Просить про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 підтримав доводи своєї довірительки.

Представник зауважив, що за змістом договору між сторонами, послуги, передбачені в ньому, повинна надавати безпосередньо сторона за договором, тобто приватний підприємець ОСОБА_2 Проте всупереч зазначених положень договору послуги відповідачці надавала ОСОБА_3, яка не перебуває з позивачкою у трудових стосунках. Крім того, договором не передбачений строк виконання зобовязання з передачі винагороди за отримані послуги, тому логічними є пояснення його довірительки про те, що вона передала ці гроші відповідачці, на користь чого свідчить її звернення до суду з цим позовом. Оскільки договір не був виконаний з вини приватного підприємця, а гроші на виконання цього договору були сплачені її довірителькою, просить про залишення без задоволення зустрічного позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить зустрічний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, і не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь первісного позову, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 1 жовтня 2012 року приватний підприємець ОСОБА_2 як виконавець та ОСОБА_1 як замовник уклали договір про надання інформаційних послуг, відповідно до якого виконавець зобовязалася здійснити повний комплекс організаційних і інформаційно-консультаційних послуг з підбору одного чи кількох обєктів нерухомості з метою набуття їх у власність замовника, для чого виконавець у відповідності до розділу 2 договору обовязується: провести аналіз ринка нерухомості з використанням власної бази даних і інших особистих джерел інформації; надати інформаційні і консультаційні послуги з питань, повязаних з набуттям обєкта нерухомості, організувати огляд обєктів нерухомості у відповідності до умов і побажань замовника; діючи в інтересах замовника і в межах повноважень цього договору, вести перемови з продавцями обраного замовником нерухомого обєкту, а також погоджувати взаємовигідні умови майбутньої угоди; перевірити заборгованість з комунальних платежів та інших послуг; надати допомогу замовнику в оформленні попереднього договору з продавцем обєкта нерухомості; надати послуги в організації нотаріального оформлення переходу права власності до замовника і взаєморозрахунку сторін; за необхідності залучати третіх осіб для виконання цього договору (а. с. 34).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість наданих послуг за договором між сторонами становить 1000 грн., а в силу п. п. 2.2.3 розділу 2 замовник зобовязується прийняти і оплатити в повному обсязі послуги виконавця у випадку набуття обєкта нерухомості замовником, або його родичами, третіми особами в інтересах замовника, інформація про який була надана виконавцем і була відображена в протоколі огляду.

На виконання договору 3 жовтня 2012 року замовник з участю представника виконавця оглянула квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 34 зворотний бік). В цей же день був складений договір, поіменований попереднім, про намір укласти договір купівлі-продажу цього житла в строк до 5 січня 2013 року (а. с. 33).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а в силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Вирішуючи позов, суд враховує, що умовою оплати вартості отриманих послуг є набуття позивачем того обєкту нерухомості, інформація про який надана виконавцем і відображена в протоколі огляду (п. 2.2.3., п. 2.4., п.4.5. договору).

Проте, як встановлено судом, набуття обраного відповідачем обєкта нерухомості, намір купити який виказала позивач, не сталося, а 24 січня 2013 року позивачем була придбана квартира АДРЕСА_2 (а. с. 31) на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Невиконання умов договору, за поясненнями позивача, сталося з вини відповідача, яка зволікала з нотаріальним оформленням договору і чия представник попросила позивача почекати певний час до укладення договору, тоді як відповідач пояснює причини невиконання договору відмовою позивача набувати запропонований їй і обраний нею обєкт нерухомості.

На користь тверджень позивача свідчать показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, які спростовують пояснення позивача про те, що її попросили зачекати, заявивши, що квартира, яку планувала купити позивач, була повністю готова до продажу станом на 5 січня 2013 року.

За поясненнями свідка ОСОБА_5 саме з отриманням коштів від позивача 5 січня 2013 року він повязував укладення договору купівлі нового житла для себе в цей же день, тому невиконання позивачем взятих на себе зобовязань прирікло його на неочікувані значні збитки. Такі ж самі показання дає представник позивача, яка діяла на підставі договору підряду від імені відповідача, заявляючи, що у звязку з виконанням робіт за договором підряду сама розраховувала на отримання винагороди, яка за договором становить 50 відсотків від вартості послуг за договором між сторонами. При цьому свідки одностайно заявляють, як і відповідач, про те, що вони очікували позивача в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_4 до 18-00 години дня, коли планувалося укладення договору.

У звязку з викладеним суд знаходить пояснення відповідача достовірними, оскільки вони підкріплюються показаннями свідків, узгоджуються з логікою дій субєкта підприємницької діяльності, які спрямовані на отримання доходу у звязку з виконанням його професійної діяльності, тому вважає, що невиконання умов договору сталося не з вини виконавця.

В силу ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Вимагаючи стягнення всієї суми вартості передбаченої договором послуги, позивач за зустрічним позовом виходить з того, що неможливість виконання договору зумовлена виною замовника, яка відмовилася від купівлі обраного на її замовлення нерухомого майна.

Суд не погоджується з такою оцінкою дій замовника, оскільки судом встановлено, що напередодні нотаріального посвідчення договору позивач в телефонній розмові повідомила представнику відповідача про небажання покупати обрану нею квартиру і про намір здійснити покупку житла в Заводському районі, яке є більш дешевим, ніж обрана нею раніше квартира по вул. Магістральній.

Такі дії замовника, яка є вільною у виборі обєктів купівлі-продажу, при укладенні договору переслідує мету отримання максимально прийнятного для неї результату, за згаданих обставин не містять ознак вини, так як про своє небажання виконувати в подальшому умови договору вона повідомила представника виконавця, однак за вказаних обставин сторонам належало б вирішувати питання розірвання договору у відповідності до ст. ст. 651, 652 ЦК України, п. 4.3. розділу 4 договору між сторонами.

Не вбачаючи ознак вини і в діях замовника, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача за зустрічним позовом суми вартості послуг за договором у повному обсязі.

В силу ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату.

Оскільки виконавець повністю виконав свої зобовязання за договором, проте мета договору не була досягнута, як встановлено судом, не з його вини, суд знаходить за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного підприємця у відповідності до ч.2 ст.903 ЦК України розумну плату у сумі 8000 грн., яка, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, узгоджується з фактично понесеними приватним підприємцем витратами.

Твердження представника ОСОБА_1 про необхідність особистого виконання стороною договору його умов вбачаються суду хибними, оскільки укладення договорів підряду, на підставі якого діяла ОСОБА_3 (а. с. 32), не суперечить положенням цивільного законодавства, а зміст договору підряду від 26.09.2012 року про виконання підрядником певних робіт узгоджується з предметом договору між сторонами.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Вимоги про стягнення грошових сум у відшкодування моральної шкоди позивач спрямовує в русло захисту ділової репутації, між тим всупереч принципу змагальності цивільного судочинства не доводить будь-якими фактичними даними того, що її ділова репутація зазнала шкоди, що, на думку суду, виключає вирішення позову в цій частині на її користь.

Твердження про завідоме необґрунтоване, недоведене та безсоромне звинувачення позивача за зустрічним позовом у непорядності та невиконанні взятих на себе зобовязань, яке позивач, очевидно, вбачає в самому факті звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, суд також до уваги не приймає, оскільки право особи здійснювати захист своїх інтересів гарантовано законом, обираючи знаряддя захисту, особа діє на власний розсуд, а реалізація права на звернення до суду не може бути джерелом моральних страждань процесуального опонента.

Дійшовши висновку про часткове задоволення зустрічного позову, при зясуванні обставин якого суд встановив, що замовник за договором про надання інформаційних послуг не оплатила їх, суд не вбачає підстав для вирішення вимоги первісного позову про стягнення грошових коштів, сплачених за послугу, тим більш, що позивач не надала жодного належного і допустимого доказу про передачу грошових коштів, яка (передача) має підтверджуватись певними засобами доказування в силу ст. 208 ЦК України.

Вимога про розірвання договору також не може бути вирішена на користь позивача, оскільки відповідно до правил глави 53 ЦК України розірваним може бути лише договір, чия дія триває, між тим з договору між сторонами випливає, що строк його дії сплив 1 жовтня 2013 року (п. 4.2 розділу 4 договору), тому підстав для його розірвання за рішенням суду немає.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки за зустрічним позовом на користь позивача підлягає і судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 23, 208, 509, 526, 614, 626, 629, 651, 902, 903 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 88, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Позов приватного підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_2 8000 грн. за договором про надання послуг, 487 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива