АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1074/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівКарпенко О. В., Нерушак Л. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

19 лютого 2015 року ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, яке перебувало в пролвадженні старшого слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення.

Позов обґрунтовував тим, що СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001032 від 13 травня 2014 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 4 травня 2014 року близько 18 години, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 в ході конфлікту, який виник раптово, на ґрунті особистих неприязних відносин, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24 вересня 2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24 вересня 2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; двобічного перелому нижньої щелепи, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24 вересня 2014 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

На лікування він витратив 1227 грн. 53 коп., що підтверджується листком непрацездатності та квитанціями на придбання ліків.

Вважає, що у зв'язку із вчиненням ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він переніс біль і фізичні страждання, що в свою чергу вплинуло на його життя та призвело до уникання контактів.

Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 216 мінімальних заробітних плат, що підтверджується висновком експертного психологічного дослідження від 17 лютого 2015 року.

З врахуванням викладеного та посилаючись, як на правову підставу своїх вимог, на ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь в відшкодування моральної шкоди 263000 грн. 00 коп. та витрати на проведення експертного дослідження в сумі 3034 грн. 00 коп.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.122 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6: стягнуто з ОСОБА_7 на його користь 1997 грн. 68 коп. в відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. в відшкодування моральної шкоди, 17000 грн. витрат на надання правової допомоги.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 1 жовтня 2015 року зазначений вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за проведення експертного дослідження і справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15000 грн. 00 коп. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 4 травня 2014 року близько 18 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_6 удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, від якого ОСОБА_6 упав на землю, після чого завдав потерпілому удар правою ногою по лівій руці та нестановленим предметом в область потиличної частини голови.

Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я та тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, яким він засуджений до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, правомірність діяння того, хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.9 цієї постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що позивачеві дійсно була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, перенесених ним внаслідок неправомірної поведінки відповідача щодо нього, що призвело до вимушених змін у його життєвих стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди, суд керувався вказаними роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, а визначена ним сума відшкодування відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Правильним є і висновок суду щодо оцінки наданого позивачем висновку експертного психологічного дослідження від 17 лютого 2015 року, проведеного за запитом його адвоката.

За змістом роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експертизи може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок наданий стороною, тобто проведений експертною установою за клопотанням цієї сторони, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ.

Оскільки висновок експертного психологічного дослідження, на який посилався позивач, проведений не на підставі ухвали суду, а за запитом адвоката позивача та є рекомендаційним, суд правильно зазначив, що цей висновок не може бути беззаперечним доказом розміру відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди і визначив розмір відшкодування, виходячи із сукупності всіх наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення вказаного експертного дослідження.

Порядок відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судових експертиз, визначений статтею 15 Закону України від 25 лютого 1994 року «Про судову експертизу» та роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в п.45 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зі змісту яких вбачається, що витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Таким чином, компенсації підлягають витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз під час судового розгляду, а компенсація витрат на проведення експертних досліджень поза межами розгляду справи не передбачена, про що правильно зазначив суд у рішенні.

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :