АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1877/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1720/К/16 Демиденко Ю.Ю.
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Маслова К.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'ю, посилаючись на те, що з 1995 р. по 2014 р. працював на різних посадах ПАТ «Кривбасзалізрудком» та отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 16.02.2016 р. у зв'язку із професійним захворюванням йому встановлено 45% втрати професійної працездатності, у зв'язку із чим позивач переносить моральні страждання, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 124020 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2016 року позов задоволено частково

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 26 000 грн., а також - на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Зокрема, на думку апелянта, судом не взято до уваги що позивач працював за трудовим договором, є суб'єктом страхування, тому відшкодування шкоди відноситься до обов'язку Фонду, який виплатив позивачу одноразову виплату у зв'язку із ушкодженням здоров'я.

Позивач погодився працювати у шкідливих умовах праці добровільно, наслідки впливу на здоров'я йому були відомі, за що отримував пільги та компенсації відповідно до чинного законодавства. Вина підприємства у спричинені шкоди здоров'ю позивачу не доведена. Судом застосовано до спірних правовідносин ст.237-1 КЗпП України, яка не підлягала застосуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 працював у підземних умовах шахти «Гвардійська» у ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період з 28 березня 1995 року по 06 січня 2014 року на різних посадах ( а.с. 5-10).

Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини позивачу 23.12.2015 р. встановлені хронічні професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією, деформуючого артрозу колінних суглобів, плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу ліктьових суглобів; хронічне обструктивне захворювання легенів 1-ст.( а.с.17).

Висновком МСЕК від 16.02.2016 р Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в загальному розмірі 45 % по вказаним захворюванням та третя група інвалідності на строк до 01.02.2017 р.( а.с.19).

Як убачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 грудня 2015 року причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_2 є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с.17-18).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача в частині не поширення на спірні правовідносини вимог ст.237-1 КЗпП України такими, що не відповідають законодавству.

Як убачається з п.17 Акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_2 хронічного професійного захворювання від 23 грудня 2015 року встановлено, що показники умови праці підземного гірника очисного забою, на якій працював позивач відносяться до 3 кламу 2-3 ступеня шкідливості за концентрацією аерозолю, небезпечні та шкідливи фактори виробничого процесу перевищують гранічно допустимий рівень небезпечності.

Враховуючи період роботи позивача упродовж 19років 2 міс. На ш.Гвардійська у шкідливих умовах праці конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення захворювання, у позивача встановити неможливо (а.с.18).

Статтею 153 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я професійним захворюванням ОСОБА_2. пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з 16.02.2016 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності , питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, що позбавляє нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на обізнаність позивача про несприятливи умови виробничого процесу, оскільки не знімає обов'язку роботодавця забезпечити безпечні умови праці та нести відповідальність за отримані професійні захворювання.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_2, який згідно висновку МСЕК первинно становить 45 %, з урахуванням тривалості роботи на підприємстві відповідача протягом 19 років 2 міс, конкретних обставин по справі, пов'язаних із цим фізичних і моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, необхідності проходити періодично медичні обстеження та лікування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді : Л.В. Митрофанова

Л.В.Михайлів