Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 409/208/16-ц
Провадження № 22ц/782/374/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Стахової Н.В., Авалян Н.М.,

за участю секретаря: Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

03 лютого 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі відповідач-1), Білокуракинського РУЮ (далі відповідач-2) із зазначеним позовом. Позивач просив суд: 1) скасувати рішення державного реєстратора Білокуракинського РУЮ Луганської області про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 09, а саме - будівлю сараю-складу загальною площею 1.640,6 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область смт. Білокуракине вулиця Коцюбинського будинок 3-В; 2) визнати недійсним Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на вищезазначений обєкт нерухомого майна.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 квітня 2016 року позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Білокуракинського РУЮ Луганської області про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 09, а саме - будівлю сараю-складу загальною площею 1.640,6 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область смт. Білокуракине вулиця Коцюбинського будинок 3-В; скасовано та визнано недійсним Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу загальною площею 1.640,6 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область смт. Білокуракине вулиця Коцюбинського будинок 3В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на вимоги статей 15, 16, частини 1 статті 182 ЦК України та у тексті рішення навів наступне мотивування: «… оскільки рішенням апеляційного суду Луганської області від 06.08.2015 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.01.2014 року скасовано та визнано, що ОСОБА_3 користувався будівлею разом з відповідачем та його майнові права щодо оспорюваного обєкта будівлі сараю-складу не були враховані при винесенні рішення, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву ОСОБА_3 та скасувати рішення державного реєстратора Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області, реєстраційний номер 09». Мотиви, з яких суд дійшов висновку про скасування та визнання недійсним Свідоцтва про право власності на будівлю складу-сараю, у тексті оскаржуваного рішення не зазначені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступних причин.

Під час розгляду зазначеної цивільної справи суд допустив суттєве порушення норм процесуального права, що визначають умови розгляду справ у порядку цивільної юрисдикції.

Так, відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу про Адміністративне судочинство України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Предявлені до субєкта владних повноважень, яким є Білокуракинське районне управління юстиції Луганської області, позовні вимоги ОСОБА_3 з приводу оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягають. Такій спір щодо оскарження рішення державного реєстратора розглядається в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Білокуракинського районного управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України.

В частині скасування та визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу, рішення Білокуракинського районного суду від 06 квітня 2016 року також неможна визнати законним. У цій частині рішення підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 січня 2014 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на будівлю сараю-складу загальною площею 1.640,6 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область смт. Білокуракине вулиця Коцюбинського будинок 3-В (а. с. 6).

14 лютого 2014 року на підставі вищезазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищезазначений обєкт нерухомого майна, з внесенням відповідної інформації до Державного реєстру прав на нерухоме майно ( а.с.12-13).

06 серпня 2015 року рішенням Апеляційного суду Луганської області за апеляційною скаргою ОСОБА_3 попереднє рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 січня 2014 року, за яким ОСОБА_2 набув право власності на будівлю сараю-складу, було скасовано (а.с.7-9).

Згідно з нормами статей 182, 331, 334 ЦК, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого обєкта нерухомості є державна реєстрація прав на нього.

Законом від 01 липня 2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі ЗУ № 1952-ІV) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2).

Право власності ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу виникло на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 січня 2014 року, яке згодом, а саме 06 серпня 2015 року було скасоване судом апеляційної інстанції. 14 лютого 2014 року на підставі чинного на той час рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 січня 2014 року, було здійснено державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу.

Внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регулюються нормами ЗУ № 1952-ІV. Відповідно до частини 2 статті 26 вказаного закону : « у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав».

Документом на підставі якого 14.02.2014 року проведено державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу, було рішення Білокуракинського районного суду від 31 січня 2014 року. Будь-яких інших правоустановчих документів на цю будівлю ОСОБА_2 не отримував. Такого правового документа як Свідоцтво про право власності на вищезазначений обєкт нерухомого майна, яке суд першої інстанції скасував та визнав недійсним, у ОСОБА_2 не існувало та не існує, в матеріалах справи зазначеного документу або його належним чином завіреної копії немає. При цьому вимоги про скасування Свідоцтва про право власності позивач взагалі не заявляв, але в резолютивній частині свого рішення суд ці вимоги задовольнив без будь-якого правового обґрунтування.

З нормами матеріального права, які підлягали застосуванню під час вирішення справи, з предметом доказування, суд першої інстанції визначився неправильно, положення Закону України № 1952-ІV до спірних правовідносин не застосував.

Таким чином, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 квітня 2016 року в частині скасування та визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на будівлю сараю-складу загальною площею 1.640,6 кв. м., що розташована за адресою: Луганська область смт. Білокуракине вулиця Коцюбинського будинок 3-В, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України, судова колегія -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 квітня 2016 року, - скасувати.

Закрити провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Білокуракинського районного управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Розяснити ОСОБА_3 його право на звернення до суду з зазначеним позовом в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Білокуракинського районного управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: