АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук ОлесяМиколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартишенко Світлана Станіславівна про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

у березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартишенко С.С. складений від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 Після смерті бабусі їй стало відомо, що за життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла на ім'я свого сина ОСОБА_3, який прийняв спадщину у встановлений законом строк. Її дід ОСОБА_7 мав намір подарувати їй Ѕ частку квартири АДРЕСА_1, Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі та будинок, що знаходиться на вказаній земельній ділянці, в будівництво якого вона та її чоловік вкладали власні кошти. Проте договір дарування не було укладено у зв`язку із смертю діда, а після його смерті спадщину прийняла бабуся ОСОБА_6 Після смерті діда відповідач ізолював бабусю та не давав їй можливості спілкуватися з нею навіть по телефону, про смерть бабусі вона дізналася лише через тиждень, а наявність заповіту стало для неї несподіванкою. Вважає, що під час вчинення та посвідчення заповіту не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, а саме не було вільного волевиявлення ОСОБА_6, оскільки в момент вчинення заповіту остання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними через тяжкі захворювання.

Справа № 752/5136/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/5180/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги її доводи, а надав перевагу доводам відповідача та неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи. Крім того, суд не врахував, що заповідач мала значні вади зору, проте заповіт підписано у відсутності свідків, як того вимагає ст. 1247 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала клопотання про призначення посмертної психіатричної експертизи. ОСОБА_10 та його представники ОСОБА_11 та ОСОБА_1 проти призначення експертизи не заперечували.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартишенко СС. подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити у справі посмертну судову психіатричну експертизу.

Відповідно до п. 2 ст. 146 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК України).

При розгляді справи до суду першої інстанції позивачем було подано клопотання про призначення судової психіатричної експертизи, яке було відхилено.

Оскільки позов заявлено з тих підстав, що заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними на час складання заповіту, призначення такої експертизи є обов`язковим.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у поданому клопотанні про призначення експертизи позивач не ставить питання про визначення факту неспроможності заповідача на час складання заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, незважаючи на те, що саме це питання підлягає з`ясуванню відповідно до підстав позову.

У судовому засіданні було звернуто увагу представника позивачки на необхідність з`ясування саме цього питання шляхом призначення експертизи та остання не заперечувала проти призначення експертизи з метою з`ясування питання чи могла заповідач усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту.

На підставі викладеного та керуючись ст. 143, 144, п. 5 ч.1ст. 202 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи.

На вирішення експертизи поставити питання:

чи могла ОСОБА_6 на час складання заповіту 29.02.2012 року розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними?

З метою надання відповіді на дане запитання надати в розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 22-ц-796/5180/2016.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_2.

Провадження по справі зупинити до проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення розгляду справи може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала в частині призначення експертизи оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді