У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її (дружини) утримання. На даний час позивач не має можливості утримувати дитину самостійно, а тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частий всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, а також 1 000 грн щомісячно на її (дружини) утримання, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 утримання в розмірі 250 грн щомісячно, починаючи з 27 січня 2016 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено, зменшено їх розмір з 1/3 частини всіх видів його заробітку до ј частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка − батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вірно застосувавши положення ст.ст. 75, 84, 181, 182 СК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, врахувавши всі істотні обставини, які мають значення для вирішення даного спору, обґрунтовано виходив із того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття та дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційний суд, врахувавши матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у нього інших утриманців, обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши їх розмір з 1/3 частини всіх видів його заробітку до ј частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині залишення без змін апеляційним судом ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов