У х в а л а

іменем україни

29 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Демяносова М.В.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, селянського фермерського господарства «Олександро-Володимирівське», треті особи: реєстраційна служба Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, відділ Держземагентства в Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання фіктивного правочину недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року та селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» на рішення Софіївського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, селянського фермерського господарства «Олександро-Володимирівське» (далі - СФГ «Олександро-Володимирівське»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 01 липня 2008 року він уклав зі ОСОБА_5 договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,150 га, що розташована на території Софіївського району Дніпропетровської області, та належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. 07 липня 2008 року договір зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 11. Під час огляду 24 березня 2015 року спірної земельної ділянки позивач виявив, що вона засіяна посівом ярого ячменю. Отримавши витяг із державного земельного кадастру, він дізнався, що 21 липня 2014 року ОСОБА_5 уклав іще один договір оренди земельної ділянки з СФГ «Олександро-Володимирівське». Посилаючись на те, що вказаний договір укладений з порушенням встановлених ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України вимог, України, ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним зареєстрований 21 липня 2014 року реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 і СФГ «Олександро-Володимирівське», та скасувати його державну реєстрацію; зобов'язати ОСОБА_5 та СФГ «Олександро-Володимирівське» не перешкоджати йому використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року № 1.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання фіктивного правочину недійсним, мотивуючи вимоги тим, що договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року № 1, укладений між ним та ОСОБА_4, було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися вказаним правочином. Жодного разу він не отримував орендну плату від ОСОБА_4, який земельну ділянку не обробляв. Правочин фактично укладався у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 отримав у борг грошові кошти за розпискою у ОСОБА_6, який є чоловіком дочки ОСОБА_4 - ОСОБА_7 Посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року є фіктивним, ОСОБА_5 просив визнати його недійсним.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 21 липня 2014 року між ОСОБА_5 і СФГ «Олександро-Володимирівське», зареєстрований реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, та скасовано його державну реєстрацію. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року скасовано в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі СФГ «Олександро-Володимирівське» просить скасувати рішення апеляційного суду повністю та рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову ОСОБА_4 й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові ОСОБА_4 у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції

ОСОБА_5 у поданій касаційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_4 у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір № 1 оренди земельної ділянки площею 9,150 га строком на 49 років. При цьому, сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов передачі в оренду ОСОБА_4 належної ОСОБА_5 земельної ділянки на умовах, визначених у договорі, який сторонами укладено у письмовій формі з дотриманням вимог параграфа 23 глави 58 ЦК України та розділу 2 Закону України «Про оренду землі».

Укладений між сторонами договір пройшов державну реєстрацію, а саме 07 липня 2008 року зареєстровано за № 11 у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України.

На виконання умов договору оренди землі від 01 липня 2008 року за актом прийому-передачі земельної ділянки від 07 липня 2008 року ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_4 прийняв в оренду земельну ділянку площею 9,150 га.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог щодо фіктивності вказаного правочину.

Також судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України щодо систематичної несплати орендної плати може бути підставою для припинення права оренди, а не визнання договору недійсним.

Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку, що договір оренди земельної ділянки від 21 липня 2014 року між ОСОБА_5 і СФГ «Олександро-Володимирівське» є недійсним на підставі ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, оскільки укладений у період чинності договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків суду першої інстанції у нескасованій апеляційним судом його частині та суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки зі змісту касаційних скарг не вбачається порушення судами апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» відхилити.

Рішення Софіївського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року у нескасованій його частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

М.В. Демяносов

О.В. Ступак