Справа №639/3343/16
№4-с/639/32/16
Ухвала

Іменем України

17 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

Встановив:

19.04. 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо накладення арешту на його кошти, що містяться на рахунку/ах/ та належать йому у тому числі , які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, в якій просить визнати незаконними дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з виконання виконавчого листа № 641/9505/15-ц від 12.02.2016 року та скасувати постанову про арешт майна від 07 квітня 2016 року по виконавчому провадженню № 50590233.

У обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що Комінтернівським районним судом м. Харкова з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Аміри стягнуті аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини , починаючи з 14.09.2015 року. 12.02.2016 року судом було видано виконавчий лист. На виконання рішення суду ним добровільно було сплачено 2000 грн., про що свідчить квитанція ПриватБанку від 23.03 та 01.04.2016 року. Незважаючи на добровільне виконання ним рішення суду, державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 незаконно винесено постанову про арешт коштів боржника №50590233 від 07.04.2016 року. Як зазначено у вказаній постанові , «державним виконавцем 23.03.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів. Боржником добровільно рішення не виконується». У порушення ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження « копія постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем йому не надіслано та про відкриття провадження йому було повідомлено лише 20.04.2016 року. Аргумент вказаний державним виконавцем про невиконання ним добровільно рішення суду державним виконавцем Міньковою В.В. видуманий. У порушення ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Міньковою В.В. та Жовтневого ВДВС ХМУЮ не виконано належним чином свої службові обовязки, що призвели до порушення його прав . Таким чином виконавча служба залишила його без можливості добровільно погашати заборгованість згідно офіційно відкритого виконавчого провадження. У порушення вимог ст. 27 Закону України «про виконавче провадження» державним виконавцем Міьковою В.В. та Жовтневим ВДВС ХМУЮ до початку примусового виконання рішення суду не витребувано ні у нього , ні з інших джерел інформації щодо добровільного виконання ним рішення суду. Державним виконавцем порушено вимоги ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» де зазначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження , державний виконавець повинен надіслати стягувачу та боржнику. Він є фізичною особо-підприємцем, через заарештований державним виконавцем рахунок банку, ним здійснюється господарська діяльність. У наслідок незаконного арешту його рахунку, він позбавлений можливості здійснювати своєчасно розрахунок зі своїми контрагентами, здійснювати сплату обовязкових платежів та податків.

Оскільки відповідно до описової частини скарги , ОСОБА_1 також оскаржує дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, судом за його згодою , ухвалою від 17.05.2016 року /винесеною без виходу до нарадчої кімнати/ , було залучено до участі у справі державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву від 19.04.2016 року у повному обсязі. Окрім вимог, зазначених у заяві від 19.04.2016 року , просив визнати незаконними дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання вищевказаного виконавчого листа з підстав вказаних вище. Уточнений позов від 12.05.2016 року не підтримав. Надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1, вважав , що дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого провадження №50590233 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 пояснила, що з заявою ОСОБА_1 від 19.04.2016 року була ознайомлена раніше, а тому з метою не затягування її розгляду , просила розглядати скаргу ОСОБА_1 у зазначеному судовому засіданні. Проти задоволення скарги заперечувала, оскільки вважає свої дії щодо виконання виконавчого провадження №50590233 законними та такими , що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду /винесеною без виходу до нарадчої кімнати/ від 05.05.2016 року до участі у справі було залучено заінтересовану особу ОСОБА_3.

У судове засідання представник заінтересованої особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не зявилася, просила розглядати справу за її відсутністю.

Вислухав пояснення заявника ОСОБА_1, представника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4, державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали виконавчого провадження №50590233 , суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу , порушено їх права чи свободи.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що12.02.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки Аміри , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 14.09.2015 року до її повноліття.

23.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа за заявою стягувача ОСОБА_6 від 18.03.2016 року.

Ухвалу про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року ОСОБА_1 отримав 20.04.2016 року, що підтверджується штампом на конверті та довідкою поштового відділення. /а.с. 10,11/.

Штампом на конверті та довідкою поштового відділення , спростовуються пояснення державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 , що ухвала про відкриття виконавчого провадження від 23.03. 2016 року надсилалася ОСОБА_1 два рази, останній раз у квітні , яку він отримав 20.04.2016 року , а перша ухвала надсилалася 23.03.2016 року.

Крім вищевказаних доказів, пояснення державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 також спростовуються матеріалами виконавчого провадження, в якому в наявності мається супровідний лист про надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року , 23.04.2016 року за №3095 , тобто через місяць після винесення ухвали про відкриття провадження у справі /а.с. 36/.

Але виникає питання , як постанова про відкриття виконавчого провадження могла бути надіслана 23.04.2016 року,тоді як документальне підтвердження отримання такої ухвали боржником 20 квітня 2016 року.

Ухвала про відкриття виконавчого провадження , відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинна надсилатися рекомендованим листом, однак доказів того , що ці вимоги закону державним виконавцем Міньковою В.В. були виконанні, матеріали виконавчого провадження , не містять.

07.04.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку/ах/ та належать боржнику ОСОБА_1 , у тому числі тих , які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 3 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення, стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, стягував ОСОБА_6 не просила державного виконавця про накладення арешту на майно з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів , в частині стягнення заборгованості в розмірі 13133 грн. 33 коп.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (частина 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно підпункту 7.13.2. п. 7.13. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Як зазначається в постанові від 07.04.2016 року, підставою для накладення арешту на майно боржника стала несплата боржником заборгованості у розмірі 13133 грн. 33 коп. згідно виконавчого документа та для належного виконання рішення органом державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 9 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження").

Як було встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем В.В. Міньковою 07.04.2016 року був складений розрахунок заборгованості та не повідомлено ОСОБА_1 про нього .

Враховуючи, що арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження накладається у разі несплати боржником заборгованості у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, а також з метою забезпечення реального виконання рішення, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту від 07.04.2016 року .

Так, державним виконавцем Міньковою В.В. не було надано боржнику ОСОБА_1 строк для добровільного виконання рішення суду про стягнення аліментів в частині сплати заборгованості у розмірі 13133 грн. 33 коп..

Слід зауважити, що рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Комінтернівським районним судом було ухвалено 12 лютого 2016 року та аліменти стягнуті відповідно до вимог СК України з дня подачі позовної заяви, тобто з 14 вересня 2015 року.

Як пояснив ОСОБА_1, в такий строк справа була розглянута , оскільки переглядалося за його заявою заочне рішення про стягнення аліментів та остаточно ухвалене 12.02.2016 року .

Таким чином заборгованість з 14 вересня 2015 року виникла не з вини боржника ОСОБА_1.

12.02.2016 року виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 було видано , оскільки підлягало негайному виконанню у межах платежу за один місяць, однак рішення на той час не набрало законної сили.

Отримавши 20 квітня 2016 року ухвалу про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року , 25.04.2016 року ОСОБА_1 повністю добровільно сплатив заборгованість по аліментам у розмірі 13133 грн. 33 коп. на рахунок , вказаний державним виконавцем Такідзе М.Т., в провадженні якого на теперішній час перебуває вищевказане виконавче провадження.

Варто також врахувати, що як вбачається із матеріалів справи боржник до отримання ухвали про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року та постанови про накладення арешту від 07.04.2016 року, 22.03.2016 року та 01.04.2016 року добровільно сплатив аліменти у розмірі 2000 грн. , виконавши рішення суду від 12.02.2016 року в частині негайного його виконання в межах платежу за один місяць. Тобто, із матеріалів справи вбачається, що боржник не вважає себе таким, що не виконує рішення суду у добровільному порядку.

Таким чином, беручи до уваги обов'язок державного виконавця дотримуватись вимог Закону України "Про виконавче провадження" та вчиняти дії, передбачені зазначеним Законом, винесення оскаржуваної постанови 07.04.2016 року не відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що постанова про накладення арешту є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

26.04.2016 року боржник ОСОБА_1 звертався до начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ з заявою про скасування на його думку незаконної постанови про накладення арешту, як то передбачено чинним законодавством, однак 13 травня 2016 року отримав відповідь та пропозицію звернутися за скаргою до суду, оскільки відсутні підстави для зняття арешту.

З пояснень боржника ОСОБА_1 слідує, що державний виконавець Мінькова В.В. пояснила, що арешт від 07.04.2016 року не може бути знятий до повного виконання виконавчого провадження № 50590233 ,тобто до досягнення дитиною повноліття 18 грудня 2029 року.

Зазначене підтвердила у судовому засідання державний виконавець Мінькова В.В..

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 386 ЦПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскпрожуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу , до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Як встановлено судом державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 працює на попередній посаді, однак вищевказане виконавче провадження не знаходиться в її провадженні на теперішній час, а передано на виконання державному виконавцю Такідзе М.Т.. Таким чином , на думку суду саме державний виконавець державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 має відповідати за незаконні дії , які мали місце при виконанні виконавчого провадження №50590233 та на які посилається заявник.

Враховуючи наведене скарга в частині визнання незаконними дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись 10, 11, 212 215, 223, 293, 294, 383-387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення, в межах виконавчого провадження № 50590233, постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках та належать боржнику ОСОБА_1, у тому числі тих, які відкриті після винесення постанови про накладення арешту від 07.04.2016 року.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках та належать боржнику ОСОБА_1, у тому числі тих, які відкриті після винесення постанови про накладення арешту від 07.04.2016 року , винесеної в межах виконавчого провадження № 50590233.

В частині визнання недійсними дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Іванова