АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/541/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/789/803/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

Сторін: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 що продовжує навчання у розмірі 700 грн. щомісячно починаючи з 16.03.2016 року і до закінчення навчання у державному вищому навчальному закладі «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоровя України» на медичному факультеті, але не пізніше досягнення 23-річного віку.

Стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 Романівни-02 червня ІНФОРМАЦІЯ_2, що продовжує навчання у розмірі 700 грн. щомісячно починаючи з 16.03.2016 року і до закінчення навчання у державному вищому навчальному закладі «Тернопільський державний медичний університет ім.. ОСОБА_5 Міністерства охорони здоровя України» на медичному факультеті але не пізніше досягнення 23-річного віку. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнено із ОСОБА_1 в користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вирішуючи спір суд першої інстанції не взяв до уваги, що він не працює, має нерегулярний заробіток, а тому не взмозі сплачувати аліменти на кожну дитину у розмірі більшому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить змінити рішення про стягнення з нього по 700 грн. щомісячно аліментів на утримання повнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочок у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 березня 2016 року і до закінчення ними навчання у «Тернопільському державному медичному університеті ім. І.Я. Горбачевського» на медичному факультеті але не пізніше ніж до досягнення 23-річного віку.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов про стягнення по 700 грн. щомісячно аліментів на утримання повнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виходив з того, що всі витрати по оплаті навчання, проживання, проїзду до місця навчання несе позивач, проте відповідач також є працездатною особою, немає на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, хоч офіційно не працевлаштований, проте має дохід від виконання тимчасових робіт, тому може сплачувати відповідну суму аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Теребовлянського районного суду від 14 квітня 2016 року. Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з довідки № 632 від 22 лютого 2016 року, яка видана виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані за адресою м. Требовля, вулиця січових Стрільців, 6 кв. 6, таким чином доньки зареєстровані та проживають разом з позивачем.

Відповідно до довідки виданої ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоровя України» № 05-20/582 від 24 лютого 2016 року, ОСОБА_3 є студентом четвертого курсу денного відділення медичного факультету, спеціальність лікувальна справа, платна форма навчання, закінчує навчання в червні 2018 року. Як слідує із договору №15 від 02.09.2013 року, вартість навчання ОСОБА_3становить 110171 грн.

Як вбачається з договору №69, ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоровя України» зобов'язався здійснити навчання студента ІНФОРМАЦІЯ_5, спеціальність лікувальна справа, платна форма навчання, закінчує навчання в червні 2020 року, вартість навчання становить 125890 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.І ст.182 СК України).

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України №6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому підставно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень, зазначених у абз. 3 п. 17Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей та позивачки, потреби та вартість утримання дітей на даний час, матеріальне становище платника аліментів, його працездатний вік, здатність та можливість займатись фізичною працею, а тому обгрунтовано визначив їх у розмірі по 700 грн. на кожну дитину.

Згідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідження яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Будь-яких інших обставини, що мали б істотне значення при визначенні розміру аліментів та спростовували висновки суду, відповідачем відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України не подано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 16 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: М.В. Ходоровський

ОСОБА_6