Справа №576/2376/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сапон О. В.
Номер провадження 22-ц/788/590/16 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

при секретарі судового засідання - Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції, про виключення майна з акту опису,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що до складеного державним виконавцем відділу ДВС Глухівського МРУЮ Орловим Д.В., у виконавчому провадженні про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації, при виконанні виконавчого листа №2/576/9/15, акту опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року, було включене майно, яке не є його власністю як фізичної особи, а передане йому як суб'єкту підприємницької діяльності від ФОП ОСОБА_7 за договором поставки від 02 червня 2015 року для подальшої реалізації, а тому просив виключити із акту опису та арешту це майно.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року позов задоволено. Виключено із акту опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Глухівського МРУЮ Орловим Д.В., у виконавчому провадженні про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації, наступне майно: скутер «Hanter NM5QT-F2» зеленого кольору, номер рами НОМЕР_3; скутер «Soul» синього кольору, номер рами НОМЕР_1; скутер «BARAKUDA» зеленого кольору, номер рами НОМЕР_4; скутер «Soul» червоно-чорного кольору номер рами НОМЕР_2; скутер «Soul» бірюзового кольору номер рами НОМЕР_5; скутер «Jieda Espero QT» темновишневого кольору; пуско-зарядний пристрій ТОР-400, серійний номер 16928; мотоцикл «Mustang» МТ 250-3, чорного кольору; зварювальний пристрій змінного струму ТОР -250, серійний номер 16985; зварювальний пристрій ОТ -4315 МІЄ150; генератор синього кольору «AVR Tehnology SG 3000»; мотоблок «Defiant» серійний номер НОМЕР_6; пневматичний компресор «Jonway» червоного кольору модель FL 2021; акумулятор «Starta» 50A420ah; акумулятор «SRT» 60A510ah; акумулятор «Impulse» 530A62ah; акумулятор «SRT» 640ah», акумулятор «Барс» 6V 215Ah», коробку передач до автомобіля «Нива-Шевроле»; коробку передач до автомобіля «ВАЗ 2101-07», п'ятиступінчату. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1218 грн. в рахунок повернення понесених судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначає, що позивач не надав суду жодних доказів належності йому арештованого майна, а надані ним договори та накладні від 02 червня 2015 року не є належними доказами у справі, оскільки їх оригінали для огляду не пред'являлися. Крім того вказує, що місцем передання товару в накладних зазначено м.Шостка, тоді як у зав'язку з перебуванням у цей час позивача у відпустці з місць позбавлення волі, він не міг виїздити за межі м.Шостка. Вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на положення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про виключення майна з акту опису» від 27 серпня 1976 року №6, оскільки у ній ідеться про осіб, які звертаються з підстав захисту права власності на майно, а позивач стверджує, що описане майно йому не належить. Вказує про необхідність залучення до участі у справі у якості третьої особи, ФОП ОСОБА_7, який, за твердженнями позивача, є власником спірного майна.

Сторони у засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2015 року, зміненим рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 червня 2015 року, яке ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року залишено без змін, визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку 0,3000 га по АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлову будівлю з господарськими надвірними будівлями розташовану по вул.40 років Перемоги у м.Глухів та гаражний бокс НОМЕР_7 у гаражному кооперативі мотор по АДРЕСА_2 та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 184 550 грн. грошової компенсації (а.с.64, 91-93).

На підставі цього рішення суду 12 червня 2015 року видано виконавчий лист №2/576/9/15, за яким постановою старшого державного виконавця ВДВС Глухівського МРУЮ від 15 червня 2015 року відкрито виконавче провадження №47863875(а.с.70).

У цей же день постановою державного виконавця накладено арешт на все належне боржнику ОСОБА_5 майно (а.с.65).

17 листопада 2015 року під час виконавчих дій державний виконавець провів опис та арешт належного боржнику майна в магазині «Автомир», що розташований по вул.Ціолковського,6 в м.Глухові, де ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність, про що складено відповідний акт опису й арешту майна (а.с.8-9). Описано і накладено арешт та таке майно: скутер «Hanter NM5QT-F2» зеленого кольору, номер рами НОМЕР_3; скутер «Soul» синього кольору, номер рами НОМЕР_1; скутер «BARAKUDA» зеленого кольору, номер рами НОМЕР_4; скутер «Soul» червоно-чорного кольору номер рами НОМЕР_2; скутер «Soul» бірюзового кольору номер рами НОМЕР_5; скутер «Jieda Espero QT» темновишневого кольору; пуско-зарядний пристрій ТОР-400, серійний номер 16928; мотоцикл «Mustang» МТ 250-3, чорного кольору; зварювальний пристрій змінного струму ТОР -250, серійний номер 16985; зварювальний пристрій ОТ -4315 МІЄ150; генератор синього кольору «AVR Tehnology SG 3000»; мотоблок «Defiant» серійний номер НОМЕР_6; пневматичний компресор «Jonway» червоного кольору модель FL 2021; акумулятор «Starta» 50A420ah; акумулятор «SRT» 60A510ah; акумулятор «Impulse» 530A62ah; акумулятор «SRT» 640ah», акумулятор «Барс» 6V 215Ah», коробку передач до автомобіля «Нива-Шевроле»; коробку передач до автомобіля «ВАЗ 2101-07», п'ятиступінчату. Даний арешт був накладений в інтересах стягувача ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 першої інстанції виходив із того, що за рішенням суду в ході виконання якого 17 листопада 2015 року було проведено опис та арешт спірного майна в магазині «Автомир», з ОСОБА_5, як з фізичної особи, при поділі спільного майна подружжя стягнуто компенсацію на користь колишньої дружини ОСОБА_3, тому він не може відповідати за цим зобов'язанням майном, яке використовується ним у підприємницькій діяльності та отримане для реалізації за договором підряду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», з відповідними змінами (надалі - Закон), державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Згідно з ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами та доповненнями) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Верховного суду «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 та абз.4 п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

На підтвердження своїх вимог, позивач посилається на договір поставки під реалізацію №2 від 02.06.2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_7, як Продавцем, та ФОП ОСОБА_5, як Покупцем, відповідно до п.п.5.2, 7.4 якого право власності на товар, переданий під реалізацію, належить Продавцю ОСОБА_7, а також на накладні №№71,72,73,74 від 02.06.2015 року, з яких вбачається, що ФОП ОСОБА_5 отримав товар під реалізацію, на виконання умов договору поставки під реалізацію від 02.06.2015 року (а.с.10-11, 12).

В силу ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази, а саме договір поставки, накладні, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, дійшов правильного висновку про доведеність тих фактів, що майно, яке було описано відповідно до акту опису та арешту майна від 17.11.2015 року належить на праві власності ФОП ОСОБА_7, який згідно до умов договору передав позивачу ОСОБА_5, як фізичній особі-підприємцю, під реалізацію спірне майно і це майно знаходилося у позивача у законному володінні.

Крім того, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Колегія суддів зауважує, що як встановлено апеляційним судом, рішення апеляційного суду Сумської області від 03.06.2015 року, яким з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 була стягнута грошова компенсація вартості майна у розмірі 184 550 грн. було скасовано постановою Верховного Суду України від 30.03.2016 року, а заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2015 року залишено без змін (а.с.160-164), у зв'язку з чим ОСОБА_3 не є стягувачем у виконавчому провадженні і її права виключенням майна з акту опису не порушені.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладні на товар та договір поставки на реалізацію не є належними доказами і суд першої інстанції безпідставно посилався на їх як на доказ, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано прийняв ці документи, як належні докази на підтвердження факту отримання позивачем ОСОБА_5 товару на реалізацію від ФОП ОСОБА_7, і в цих документах зазначено достатньо фактичних даних для того щоб ідентифікувати переданий товар на реалізацію, його кількість і вартість, а також особи продавця та покупця.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення про задоволення позову суд не міг обґрунтовувати свої висновки та керуватися роз'ясненнями, викладеними у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а повинен був застосувати до спірних правовідносин аналогію закону, а саме ст.52 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалюючи рішення, суд врахував роз'яснення, які викладені у цих постановах суду касаційних інстанцій і які стосуються порядку розгляду позовних вимог щодо виключення майна з акту опису осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах, при цьому також вірно посилався на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності при виконанні рішення суду звертати стягнення лише на майно, яке належить на праві власності саме боржникові.

Доводи представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_5 не міг заявляти вимог про виключення майна з акту опису, є безпідставними, оскільки позивач, як особа, яка на законних підставах володіла переданим йому для реалізації майном, також має право звертатися до суду з вимогами про виключення майна з акту опису, і це необхідно для захисту його інтересів, тому ці доводи не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки вони не спростовуються правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно залучення до участі у справі третіх осіб колегія суддів також відхиляє, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями при апеляційному розгляді справи залучати до участі у справі інших осіб, яки не приймали участі при розгляді справи у суді першої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення відповідачем норм права. Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -