У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:
Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності родинного зв`язку та виключення із кола спадкоємців, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло нерухоме майно. Окрім позивача, інших дітей у ОСОБА_3 не було, на день смерті його батьки були розлучені, іншої дружини ОСОБА_3 не мав.
Після смерті батька він звернувся до Шостої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак 26 вересня 2011 року йому стало відомо, що крім нього до нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 , який у заяві про прийняття спадщини вказав, що він є сином ОСОБА_3 .
На підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем ОСОБА_2 надав до нотаріальної контори копію свідоцтва про народження, де у графі батько вказано, що його батьком є ОСОБА_3 .
Вважав, що наявність у ОСОБА_2 свідоцтва про народження із зазначенням батьком чоловіка з прізвищем, ім`ям та по-батькові схожими з його батьком, не підтверджує родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Крім того, вбачаються розбіжності у написанні прізвища, ім`я і по батькові спадкодавця.
Просив суд встановити факт відсутності родинних відносин між відповідачем та ОСОБА_3 , виключити ОСОБА_2 із кола спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність родинних відносин.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судами встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а. с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 до Шостої харківської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 31 березня 2011 року нотаріальною конторою заведено спадкову справу №179/2011 (а. с. 9).
Із копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 27 серпня 1993 року відділом запису актів цивільного стану Феодосійського міського виконавчого комітету Республіки Крим вбачається, що його батьком є « ОСОБА_4 », матір`ю « ОСОБА_5 » (а. с. 8).
Із копії актового запису про народження від 24 березня 1977 року № 207, складеного відділом запису актів цивільного стану Феодосійського міського виконавчого комітету Республіки Крим вбачається, що « ОСОБА_6 » народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Феодосія Республіки Крим. Його батьком значаться « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_4 . У графі 19 вказаного актового запису містяться особисті підписи « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_7 », якими вони підтвердили факт визнання своїм сином « ОСОБА_8 » (а. с. 100).
Згідно з копією свідоцтва про зміну прізвища, імені, по-батькові, виданого 27 серпня 1993 року відділом запису актів цивільного стану Феодосійського міського виконавчого комітету Республіки Крим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Феодосія Республіки Крим, змінив прізвище на « ОСОБА_9 », про що у книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_6 зроблено запис за № 25 (а. с. 33).
Відповідно до листа Феодосійського міського відділу запису актів цивільного стану Республіки Крим від 29 жовтня 2015 року № 7902/02/13/03-48 в архіві міського відділу мається запис про народження від 24 березня 1977 року № 2067, складений відділом записів актів цивільного стану виконавчого комітету Феодосійської міської ради Кримської області відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відомості про батька зазначені: « ОСОБА_4 », відомості про матір « ОСОБА_11 ». У зазначений запис акта про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 внесені зміни на підставі запису акта про шлюб від 28 жовтня 1982 року № 479, складного відділом записів актів цивільного стану виконавчого комітету Феодосійської міської ради Кримської області: змінено прізвище матері « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_9 ». 27 серпня 1993 року на підставі запису про зміну прізвища від 27 серпня 1993 року № 25, складного відділом записів актів цивільного стану виконавчого комітету Феодосійської міської ради Кримської області, змінено прізвище народженого « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_9 » (а. с. 138).
Із витягу з послужного списку особової справи № 20501 старшого лейтенанта запасу ОСОБА_3 , виданого 17 січня 2012 року військовим комісаром Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Харкова вбачається, що ОСОБА_3 з 12 червня 1965 року по 30 квітня 1978 року проходив військову службу у військовій частині п/п НОМЕР_1 у м. Феодосія та був звільнений в запас (а. с. 52).
Судом першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спілкувалися між собою, зустрічалися, що підтверджується фотокартками, наданими відповідачем (а. с. 170, 171).
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не спростовано, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , тому суди обґрунтовано відмовили ОСОБА_1 у позові.
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.
Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Колегія суддів:
Ситнік О.М. Маляренко А.В. Ступак О.В.