УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про накладення стягнення на майно спадкоємця, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивачі звернулись до суду з указаним позовом, у якому просили накласти стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1 яка передана спадкоємцю ОСОБА_7

На обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 08 квітня

2013 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було стягнуто з ОСОБА_8 на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 59 756 грн 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Позивачі вказували, що оскільки ОСОБА_7 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 та прийняла спадщину шляхом подання до Першої вінницької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, позивачі також подали до нотаріальної контори вимоги до спадкоємця на суму 59 756 грн 80 коп.

Посилаючись на те, що 01 вересня 2015 року на адресу відповідача була направлена претензія щодо задоволення вимог кредиторів шляхом одноразового платежу в порядку, передбаченому ст. 1282 ЦК України, яка останньою виконана не була, позивачі просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня

2016 року позов задоволено.

Накладено стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1 яка передана спадкоємцю ОСОБА_7

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 59 756 грн 80 коп. матеріальної та моральної шкоди, на підставі якого 07 травня 2013 року були видані виконавчі листи, а 23 травня 2013 року головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання вищевказаного рішення суду.

20 січня 2015 року виконавчі провадження були зупинені у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2015 року було проведено заміну боржника у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2013 року, з боржника ОСОБА_8 на спадкоємця ОСОБА_7

31 серпня 2015 року згідно з постановами старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції були поновлені виконавчі провадження № № 38041738, 38042353, 38042102.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_7 є спадкоємцем боржника ОСОБА_8, а тому відповідно до ст. ст. 1231, 1282, 1297 ЦК України зобов'язана задовольнити вимоги кредитора повністю, проте враховуючи її відмову від задоволення вказаного зобов'язання одноразовим платежем, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та виходив з того, що 18 березня 2014 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про арешт майна ОСОБА_8 та оголошено заборону на його відчуження, відповідно до акту опису й арешту від 10 квітня 2014 року накладено арешт на 43/100 частки вказаної квартири, а 24 листопада 2014 року майно було передано на реалізацію (а. с. 87-88), дійшовши обґрунтованого висновку, що повторне накладення арешту на майно спадкоємця, зокрема на 43/100 частки спірної квартири є безпідставним, оскільки стягнення на майно уже звернуто в межах виконавчого провадження.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

За приписами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович