Справа № 450/1356/16-ц Провадження № 2/450/1144/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

позивача: ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

встановив:

02.06. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 02.10. 2013 року Шевченківським ВДРАЦС РС Львівського МУЮ, актовий запис № 516.

Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини:

сторони зареєстрували шлюб 02.10. 2013 року. Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей син ОСОБА_4 28.01. ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5 29.10. ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу.

На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, та пояснила суду, що шлюб із відповідачем вона розриває вдруге, на теперішній час проживає з іншим чоловіком з яким має намір створити сім.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд надати сторонам строк для примирення.

Зясувавши думку позивача та її представника про можливість розгляду справи без участі відповідача, суд постановив здійснювати судовий розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено:

згідно з вимогами ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обовязків. Так, у відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_6 про шлюб серії І СГ № 278557 від 25.05. 2016 року видно, що сторони зареєстрували шлюб 02.10. 2013 року. Згідно ОСОБА_6 про народження серії 1 СГ № 137421 від 04.02. 2008 року сторони у справі є батьками ОСОБА_4 28.01. 2008 року. ОСОБА_6 про народження серії 1 СГ № 393048 від 04.11. 2013 року вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5 29.10. ІНФОРМАЦІЯ_2. У судовому засіданні встановлено у суді, що причиною розлучення є те, що у подружжя ОСОБА_5 різні характери та погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, на теперішній час сторони не проживають разом і не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини не підтримують, що, як наслідок, призвело до фактичного розпаду сімї, позивач категорично відкинула пропозицію суду щодо примирення і наполягає на розлученні.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сімї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обовязки подружжя.

При вирішенні цього спору суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сімї та наполягає на розлученні, вказує, що має намір створити нову сімю, суд не може покласти обовязок збереження сімї сторін на позивача при наявності його категоричного заперечення цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 -61, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110, 112, 113 СК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Шлюб укладений між ОСОБА_3, 07.03. ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, 27.04. ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 02.10.2013 року Шевченківським ВДРАЦС РС Львівського МУЮ, актовий запис № 516,- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3 551, 20 грн. понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити у Пустомитівський РВ ДРАЦС ГТУЮ Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням.

СуддяОСОБА_7