Справа № 457/1268/15-ц
провадження №2/457/109/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а саме: просить стягнути на його користь суму основного боргу у розмірі 433080 грн., 3% річних в сумі 16240,50 грн.

Позивач мотивує позов тим, що 19.07.2014 року в м. Трускавці він позичив відповідачу ОСОБА_2 18000 доларів США. Дані кошти він передав йому в присутності свого сина, також при цьому був присутній зять ОСОБА_2. Про всяк випадок він виріши взяти в ОСОБА_2 розписку про позику, він спочатку став переконувати, що ніякої розписки не потрібно, оскільки через місяць він дані кошти поверне, але в подальшому розписку написав. Після двох тижнів позивач подзвонив відповідачу на мобільний телефон, нагадав про повернення боргу. Відповідач його заспокоїв, сказав що знаходиться закордоном і в серпні кошти поверне. Однак відповідач кошти не повернув, весь час заспокоює що поверне, тому позивач зневірився в словах відповідача та вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2014 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 18000 доларів США, підтвердженням чого є власноручно написана розписка ОСОБА_2 від 19.07.2014 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

01.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом-претензією про повернення суми позики, однак відповідачем дану вимогу залишено без задоволення.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно, не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу в якій вказано, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2. зобов'язаний повернути борг позивачу за договором позики в сумі 18000 доларів США, що в еквіваленті становить 433080 грн., 16240,50 грн. 3% річних .

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 433080 (чотириста тридцять три тисячі вісімдесят) грн., еквівалентну 18 000 Американських доларів, 3% річних в сумі - 16240,50 (шістнадцять тисяч двісті чорок) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 4493 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії

Суддя: В. І. Марчук