Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, у якому банку просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 105 грн 79 коп, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 959 грн 84 коп., проценти - 9 172 грн 72 коп., пеня й комісія - 2 492 грн, штрафи у розмірі 500 грн (фіксована частина) 981 грн 23 коп (процентна складова).

Позов обґрунтовано тим, що 21 лютого 2011 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 31 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 21 105 грн 79 коп., яку позивач просив стягнути із боржника.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Апеляційним судом справа розглядалася неодноразово.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором за період із 07 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року у розмірі 16 195 грн 15 коп., із яких: 6 255 грн 89 коп. - тіло кредиту, 7 845 грн 26 коп. - проценти, 2 094 грн - комісія. В іншій частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог ст. 212 ЦПК України, правильно застосувавши положення закону про позовну давність та висновки Верховного Суду України,апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_4 сум за кредитним договором, заборгованих за три роки до звернення кредитора до суду, оскільки кінцевим строком дії картки, виданої ОСОБА_4, є листопад 2014 року. Таким чином, на момент звернення банку із позовом строк повернення кредиту у повному обсязі не сплив, а тому заявлена відповідачем позовна давність застосована судом лише щодо щомісячних платежів та не може бути підставою для відмови у позові банку у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги про необхідність обрахунку початкового моменту перебігу позовної давності з березня 2011 року, з якого припинено погашення кредиту, є необґрунтованими, висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

О.В. Закропивний