Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/977/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Ярова Л. С.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції, про визнання права власності на жилий будинок за набувальною давністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції, про визнання права власності на жилий будинок за набувальною давністю.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1990 року, маючи у спільній сумісній власності жилий будинок АДРЕСА_1, придбаний ними у 1986 році, в якому проживали і володіли ним, однак документів на право приватної власності на нього немає. До цього часу ніякий власник не пред»явив свої права на вказане майно, яке не було визнано безхазяйним і не передано у власність місцевій громаді. Своєю спадщиною покійний ОСОБА_4 розпорядився, залишивши заповіт на користь іншої особи. Оскільки вона не може отримати свідоцтво про право власності на вказаний будинок, тому що не може надати документи, на підставі яких набуто право приватної власності на спірний будинок, просила визнати за нею право приватної власності за набувальною давністю на 1/2 частину спірного будинку.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2013 року позов задоволено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач має право на 1/2 частину спірного будинку, як подружжя, яке володіло та користувалося будинком на праві спільної сумісної власності більше 10 років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який не брав участі у справі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про його права та обов»язки, ставить питання про скасування рішення суду через грубе порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, зокрема, що судом не було визначено коло спадкоємців, не вирішено питання про їх залучення до участі у справі, не витребувано спадкову справу, не витребувано відомостей щодо реєстрації права власності на спірний житловий будинок, оскільки за життя батько не ввів будинок в експлуатацію та не оформив шляхом реєстрації свого права власності на нього.

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, ОСОБА_3 просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання права власності на жилий будинок за набувальною давністю, суд першої інстанції на підставі ст.ст.344 ЦК, 61 СК України виходив з того, що позивач має право на 1/2 частину спірного будинку, як подружжя, яке володіло та користувалося будинком на праві спільної сумісної власності більше 10 років.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Капітанка Голованівського району Кіровоградської області помер ОСОБА_4, з яким позивач з 1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, проживаючи разом в жилому АДРЕСА_1 (а.с.4,5).

Також встановлено, що правовстановлюючи документи щодо права власності на спірний жилий будинок у позивача відсутні, а після смерті ОСОБА_4 розпорядився своєю спадщиною на користь іншої особи.

Однак суд першої інстанції не з»ясував та матеріали справи не містять даних про те, хто ж був власником, володільцем та користувачем спірного будинку, та на користь якої особи ОСОБА_4 розпорядився спадковим майном.

Із витребуваної апеляційним судом копії спадкової справи №91/2013 після смерті ОСОБА_4, направленої приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: 21 серпня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а 30 жовтня 2013 року - ОСОБА_2 Згідно наявного у ній заповіту від 7 червня 2013 року 1/2 частину спірного жилого будинку з надвірними будівлями ОСОБА_4 заповів онукові ОСОБА_5 (а.с. 98-119).

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню, що передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

У порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не з'ясував дійсне коло спадкоємців, чи зверталися вони до нотаріуса, чи прийняли спадщину, та відповідно не залучив до участі в справі належних відповідачів, не врахував, що у спорах про визнання права власності за набувальною давністю правонаступниками є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що зміст ст. 344 ЦК України передбачає добросовісне заволодіння чужим майном, тобто, особа не знала і не могла знати, що володіє чужим майном незаконно.

До того ж за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При цьому, визнаючи право власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України, тобто на чуже майно, судом зазначені також правові підстави набуття права власності на підставі ст.61 СК України, тобто, посилання на норми, які регулюють відносини у сфері спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що судом першої інстанції не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають цим обставинам, неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції, про визнання права власності на жилий будинок за набувальною давністю - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: