Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3827/15-ц. Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, Житомирської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_15, ОСОБА_16 про встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до відповідачів, які є співвласниками багатоквартирного будинку. Просять встановити порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, площею 0,1454 га за адресою: АДРЕСА_1, виділивши кожному співвласнику земельну ділянку пропорційну ідеальній частці в праві власності на будинок за тією ж адресою.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2016 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 296/869/16-ц за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання звільнити та повернути самовільно захоплену земельну ділянку, тобто з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення у цивільній справі №296/869/16-ц не стосується підстав, заявлених у справі, що розглядається, або умов, від яких залежить можливість її розгляду. Висновок щодо зупинення провадження у справі стосується лише одного з позивачів, в той час, як позивачем у цій справі є також ОСОБА_2, відносно якої немає позовів про звільнення земельної ділянки. Зупинення провадження у справі призведе до порушення строку її розгляду, невиправданої тяганини та порушення права позивача на доступ до правосуддя.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд цієї цивільної справи про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1, залежить від вирішення іншої цивільної справи про законність перебування частини спірної земельної ділянки у користуванні ОСОБА_1

Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з огляду на наступні підстави.

Згідно п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з'ясувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Окрім того, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, мають безпосередній зв'язок з даною справою та не можуть бути встановлені судом самостійно.

Із матеріалів справи вбачається, що у даній цивільній справі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи співвласниками квартири АДРЕСА_1, просять встановити порядок користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1454 га, виділивши кожному земельну ділянку, яка пропорційна його ідеальній частці в праві власності на будинок.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира провадження у даній цивільній справі відкрито 24 квітня 2015 року (а.с.43 т.1).

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира 22 лютого 2016 року, тобто майже через рік, відкрито провадження у цивільній справі №296/869/16-ц за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання звільнити та повернути самовільно захоплену ділянку (ухвала приєднана до матеріалів справи). Зі змісту позовної заяви вбачається, що виконком просить зобов'язати ОСОБА_1 звільнити та повернути територіальній громаді м. Житомира самовільно захоплену земельну ділянку площею 7,6 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої ним прибудови до власної частини житлового будинку.

У цивільній справі, на яку послався суд, як на підставу зупинення провадження в цій справі, право спільної часткової власності ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 не оспорюється, вимоги до ОСОБА_2 не заявлені, а тому розгляд цивільної справи про зобов'язання ОСОБА_1 звільнити та повернути самовільно захоплену земельну ділянку не є перешкодою для вирішення спору за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до їх ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

На час зупинення провадження у справі, із часу його відкриття, сплинув майже рік.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції на обставини справи уваги не звернув, зупинив провадження всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, і постановив ухвалу з порушенням норм процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому така ухвала, відповідно до ст.311 ЦПК України, підлягає скасуванню, а справа направленню до Корольовського районного суду м. Житомира для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,311,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: