АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2787/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1587/16Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С.А. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягненняя заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22888,47 грн. за кредитним договором № б/н від 13.10.2006 року, яка складається з 4434,84 грн. - заборгованість за кредитом, 16887,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, фіксована частина штрафу - 500 грн., 1066,12 грн. - процентна складова штрафу та судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «Приватбанк» вказав, що 13.10.2006 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість по тілу кредиту - не повернув, відсотки за користування кредитом - не сплатив, з огляду на що й звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року, ухваленим після перегляду заочного рішення, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено, застосовано наслідки пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом порушених прав.

З таким рішенням не погодився ПАТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, прохає його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами). Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1048 ЦК України, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то кредитна заборгованість за процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду, тобто, за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року, що і складає 7333,25 грн.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, не вбачає підстав до її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до норми ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з нормою ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Судом першої інстанції встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що 13.10.2006 року відповідач отримав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується заявою відповідача від 13.10.2006 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році або 30,00 % на рік. Строк дії кредитної карти - 2 роки (а.с.7).

Заперечуючи проти задоволення позову, у заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 64).

Перевіряючи обґрунтованість поданої заяви в межах доводів апеляційної скарги та прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з нормою ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до норми ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з нормою ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Нормою ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо).

Згідно з нормами ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у встановлений в законі спосіб скористався своїм процесуальним правом та заявив відповідне клопотання про застосування строку позовної давності.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Її початок пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 252-255 ЦК України).

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку, суд першої інстанції вірно послався на правову позицію, висвітлену в його постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, згідно з якою, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту - перебіг строку давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з заявою від 13.10.2006 року строк дії картки становить 2 роки та відповідно закінчився 13.10.2008 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено 04.09.2009 року.

З огляду на викладене, позивач з часу виникнення заборгованості мав право вимагати від відповідача виконання зобов`язання. Проте, з позовною заявою позивач звернувся до суду 17.09.2015 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно відмовив позивачеві у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приват Банк» є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.А. Чічіль

Судді: С.Ю. Мартєв

Л. М. Хіль

З оригіналом зггідно: В.А. Чічіль