Справа № 203/734/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 16.10.2015 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті останнього були її мати ОСОБА_6 та дядько ОСОБА_7, яким померлий доводиться двоюрідним дядьком та які звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову від належних їм часток на її (позивачки) користь. Вона також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, який доводиться їй двоюрідним дідусем. При наданні нотаріусу документів, що підтверджують факт її родинних стосунків з померлим, нотаріусом було повідомлено, що деякі з цих документів мають помилки щодо зазначення прізвища, імя та по батькові деяких родичів та рекомендував звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Також 13.02.2016 року їй стало відомо, що спадкова квартира належить ОСОБА_4, яка нібито придбала її за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 04.02.2016 року, укладеним між нею та ОСОБА_5, як продавцем. Посилаючись на вищезазначене та те, що договір укладений від імені ОСОБА_5 після смерті останнього та не відповідає приписам ст.ст.203,215,658 ЦК України, позивачка просила суд встановити факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_5, як між двоюрідною онучкою та двоюрідним дідусем, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.02.2016 року.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю належними доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалі справи, що 16.10.2015 року помер ОСОБА_5 (а.с.27) та після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала останньому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року (а.с.39).

Після смерті останнього до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк звернулись позивачка ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_6 (а.с.110 зв., 115 зв.)

В подальшому ОСОБА_6 та двоюрідний племінник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, подали до нотаріуса заяви, згідно яких відмовились від належної їм частки в спадковому майні на користь ОСОБА_3 (а.с.115, 117 зв.).

В обґрунтування заявленого позову в частині встановлення факту родинних відносин позивачка посилалась на те, що при наданні нотаріусу документів, що підтверджують факт її родинних стосунків з померлим, нотаріусом було повідомлено, що деякі з цих документів мають помилки щодо зазначення прізвища, імя та по батькові деяких родичів та рекомендував звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Під час дослідженням судом письмових доказів встановлено, що ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_9, від якого мали дітей, у т.ч. доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.9,10,12).

ОСОБА_11 від шлюбу з ОСОБА_12 мали сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8).

ОСОБА_10 (після одруження з ОСОБА_13 Моісеєвичем обрала прізвище ОСОБА_13) мала дитину доньку ОСОБА_14 (а.с.14,15).

В свою чергу ОСОБА_14 від шлюб із ОСОБА_15 мала сина ОСОБА_7, а від шлюбу з ОСОБА_16 Літманом (ОСОБА_17) Мордуховичем доньку ОСОБА_16 (а.с.16-19,140,141).

ОСОБА_16 одружилась із ОСОБА_18 та від шлюбу мають доньку позивачку ОСОБА_3 (а.с.21,141 зв.).

Таким чином, виходячи із досліджених судом письмових доказів, наданих позивачкою на підтвердження родинних стосунків з померлим ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є рідними сестрами.

Син ОСОБА_11 ОСОБА_5 та донька ОСОБА_10 - ОСОБА_14, є двоюрідними братом та сестрою.

Відповідно ОСОБА_5 є двоюрідним дядьком доньки своєї двоюрідної сестри ОСОБА_14 ОСОБА_6 та двоюрідним дідом доньки останньої позивачки ОСОБА_3.

Крім того, факт родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_18В, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_17

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт родинних стосунків між нею та померлим ОСОБА_5, як між двоюрідною онучкою та двоюрідним дідусем.

Заперечення представника відповідача на те, що позивачкою не надано доказів щодо підтвердження родинних стосунків між ОСОБА_7 та померлим ОСОБА_5 суд вважає безпідставними, оскільки вказаний факт підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб між ОСОБА_15П та ОСОБА_21 (після одруження ОСОБА_15), а також свідоцтвом про народження ОСОБА_7, батьками якого згідно останнього є ОСОБА_15 та ОСОБА_22

Таким чином ОСОБА_7 є сином ОСОБА_21, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_5

До того ж встановлення родинних стосунків між ОСОБА_7 та померлим ОСОБА_5 не має значення для підтвердження факту родинних стосунків між позивачкою та померлим ОСОБА_5

Також суд вважає безпідставними заперечення представника відповідачки щодо неналежності доказу наданої позивачки довідки (а.с.12) щодо походження ОСОБА_10, оскільки в судовому засіданні представником ОСОБА_3 представлено оригінал вказаної довідки, засвідченої належним чином, а викладені в ній дані щодо походження ОСОБА_10 від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтверджується посвідченням (а.с.10) та показаннями свідків в суді.

В звязку з цим, а також приймаючи до уваги, що в наданих позивачкою до нотаріальної контори документах на підтвердження родинних стосунків існують розбіжності при написанні прізвищ родичів (ОСОБА_14 або ОСОБА_21) та іншим чином ніж в судовому порядку позивачка підтвердити факт родинних стосунків із спадкодавцем ОСОБА_5 не має можливості; що встановлення факту родинних стосунків з останнім необхідно заявниці для реалізації своїх спадкових прав та оформлення спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині заявлених позивачкою вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.02.2016 року, суд враховує наступне.

З матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення вказаного договору вбачається, що 04.02.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_23 було посвідчено договір купівлі-продажу (зареєстрований в реєстрі за №7), згідно якого відповідачка ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Продавцем за вказаним договором виступав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому квартира належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року (а.с.65-66,94).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215).

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

А відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким в силу ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини та положення ЦК України, оскільки ОСОБА_5 помер 16.10.2015 року, що виключає можливість укладання останнім 04.02.2016 року оспорюваного договору купівлі-продажу; той факт, що після смерті останнього його цивільна правоздатність припинилась та право на спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 з 16.10.2015 року перейшло до спадкодавців ОСОБА_5, у т.ч. позивачки, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 04.02.2016 року на підставі ст.ст.203,215 ЦК України підлягає визнанню недійсним, а позовній вимоги ОСОБА_3 в цій частині також слід задовольнити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 826 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.25,202,203,215,1220,1268 ЦК України, ст.ст.10,11,58-61,88,212-215,256, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договору купівлі-продажу задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та померлим 16 жовтня 2015 року ОСОБА_5, як між двоюрідною онучкою та двоюрідним дідусем відповідно.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 04 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_23 та зареєстрованому в реєстрі за №7.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 826 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський район-ний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак