Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016 рік м. Василівка

Василівський районний суд у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка Запорізької області цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29.06.2006 року. Від шлюбу дітей не мають.

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалася та збережена не може бути.

В судове засідання позивачка та її представник в особі адвоката ОСОБА_3 не зявились, але, відповідно до заяв, які є у справі, просять суд розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, згідно ст.76,169,224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи:

- 29.06.2006 року зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі;

- від шлюбу дітей не мають;

- сторони разом не проживають, спільно господарство не ведуть, втратили почуття поваги та любові один до одного, строк на примирення не просять суд надати;

- позивачка наполягає на розлученні, відповідач свої заперечення проти цього (якщо у нього такі є) не надав.

Діючим законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 СК України.

При цьому, згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи законодавчі норми, виходячи з принципів обєктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як дана сім'я розпалася та підстав до її збереження в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, судом встановлено, що розлад у сім'ї носить вже постійній характер і розірвання шлюбу не порушуватиме особисті та майнові права сторін.

Крім того, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення для справи.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки суд вважає необхідним залишити без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.104 п.2, ст.105 п.3, ст.110 п.1, ст.112, ст.113, ст.114 п.2 СК України, 10, 11, 24, 56, 57,58, 59, 60, 64, 88,208, 209,212, 213, 214, 215, 224, 226,228,232, ч.8 ст.235 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29.06.2006 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом № 63.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_4