Справа № 758/6885/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДОФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КРЕДОФІНАНС» як Кредитедавцем було укладено кредитний договір № 126 відповідно до якого фінансова компанія надала ОСОБА_1 кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 12 місяців до 23 жовтня 2015р.

Зазначає, що відповідно до п. 3.3. кредитного Договору платежі згідно з даним Договором вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежу в повному розмірі надійшла на поточний рахунок Кредитодавця в строки, зазначені в графіку погашення заборгованості. Якщо термін платежу припадає на вихідний або святковий день, належним днем платежу вважається наступний за вихідними днями робочий день, тобто згідно п. 2.1. починаючи з місяця надання Кредиту, Позичальник щомісячно до 23 числа кожного місяця сплачує на поточний рахунок Кредитодавця щомісячний платіж, який складається з відсотків за користування кредитом та частини основної заборгованості за кредитом, у розмірі не меншому ніж 978,53 грн., згідно із Графіком розрахунків (Додаток №1, що є невід'ємною частиною кредитного Договору), але починаючи вже з другого місяця планового платежу 23.12.2014 року відповідачка порушила графік сплати основної суми кредиту та відсотків.

Посилається на те, що станом на 30.04.2015 року борг ОСОБА_1 перед ТОВ «КРЕДОФІНАНС» становить: по кредиту - 4612,11 грн., по сплаті відсотків - 2614,90 грн., пеня за Договором - 583,47 грн. та нараховані штрафи - 4500,00 грн.

Звертає увагу суду на те, що крім того, згідно зі ст. 1050 ЦК України відповідачка повинна сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Розмір боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 5257,80 грн., а три відсотки річних від простроченої суми становлять 29,18 грн. І таким чином загальний розмір боргу становить 12 985, 35 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 11, 526, 610, 611, 625, 629, 1046-1049, 1048-1050 ЦК України звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з відповідачки на їх користь вищезазначену заборгованість та судові витрати.

В подальшому представником позивача було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог згідно якої останній просив зменшити суму позову на 600, 00 грн. у зв'язку з оплатою від 08.02.2016 року та стягнути з ОСОБА_1 борг в розмірі, що становить 12 628, 95 грн.

В судове засідання представник позивача та відповідачка не з'явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Причини неявки в судове засідання відповідачки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу та ухвали рішення при заочному її розгляді за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2014 року між ТОВ «КРЕДОФІНАНС» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено кредитний Договір № 126 згідно умов якого Кредитодавець надає Грошові кошти у кредит Позичальникові у сумі 5000, грн. та на умовах встановлених цим Договором. Кредит надається строком на 12 місяців з 23.10.2014 року до 23.10.2015 року. Кредит надається Позичальнику на споживчі цілі. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0, 369% за кожен день користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці в сто тридцять три% річних (а.с.4-5).

Суд проаналізувавши зміст правовідносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит), а також до них підлягають застосуванню загальні норми ЦК України, які визначають поняття зобов'язання та порядок його виконання, порядок укладення та виконання договорів.

Статті 202, 203 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вже зазначалося вище, в п. 1 кредитного Договору сторони погодили, що Кредитодавець надає Грошові кошти у кредит Позичальникові у сумі 5000, грн.

Судом встановлено, а відповідачкою в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що Банком були надані їй кредитні кошти, а нею отримані в вищезазначеному розмірі, що об'єктивно підтверджується Видатковим касовим ордером від 23.10.2014 року (а.с. 13).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність пояснень представника позивача в своєму позові про належне виконання Кредитодавцем своїх зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним Договором.

Як вбачається зі змісту умов кредитного Договору, сторони погодили, що Позичальник зобов'язаний сплачувати всі платежі за Користування Кредитом, шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця… (п. 6.4.1.).

Згідно п. 2.1. починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно до 23 числа кожного місяця сплачує на поточний рахунок Кредитодавця щомісячний платіж, який складається з відсотків за користування кредитом та частини основної заборгованості за кредитом, у розмірі не меншому ніж 978,53 грн., згідно із Графіком розрахунків (Додаток №1, що є невід'ємною частиною кредитного Договору)…

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З системного аналізу зазначених статей ЦК України з іншими його нормами можна зробити висновок, що на сторін договору покладається взаємний обов'язок з виконання взятих на себе зобов'язань належним чином, відповідно до погоджених умов в укладеному ними договорі, тобто кредитор має виконати належним чином взяті на себе свої зобов'язання, а боржник свої.

Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачкою в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що не зважаючи на вимоги вищезазначених норм ЦК України та умов кредитного Договору, остання отримавши кредитні кошти на умовах платності, строковості та повернення порушила свої зобов'язання за Договором, що призвело до виникнення у неї заборгованості, яка станом на 30.04.2015 року складала: по кредиту - 4612,11 грн., по сплаті відсотків - 2614,90 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком суми боргу (а.с. 14), який суд визнає достовірним та правильним, оскільки він не спростований відповідачкою, та приймає до уваги як належний і допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, який підтверджує факт наявності заборгованості та її розмір.

Судом встановлено, що 08.02.2016 року відповідачкою було частково погашено суму заборгованості, а саме в розмірі 600, 00 грн., що підтверджується Банківською випискою за 07.02.2016 року (а.с. 52).

Частина друга статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В п. 6.1. кредитного Договору сторони погодили, що Кредитодавцеь має право при порушенні Позичальником умов, зазначених в даному Договорі, вимагати дострокового погашення заборгованості за Договором в повному обсязі….

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та відповідачкою та наявності в нього права вимагати усунення зазначених порушень в спосіб стягнення заборгованості за кредитним Договором, що не суперечить умовам договору та узгоджується із приписами ст. 16 ЦК України.

Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В п. 9 Кредитного договору, сторони погодили, що якщо Позичальник перевищить пільговий термін, передбачений п. 9.2. даного Договору, пеню буде нараховано за весь час

прострочення, починаючи з наступного дня від дня належного платежу, визначеного відповідно до розділу 2 даного Договору. Якщо Позичальник не поверне Кредит в строк, зазначений в п. 1.2. даного Договору, він сплачує пеню в розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по Договору.

Також в п. 3.10.1. кредитного Договору сторони погодили, що за порушення Позичальником строків або суми сплати Щомісячного платежу, з дня, наступного за датою визначеного Графіком платежів, Позичальник сплачує штраф: за перше порушення: 1000,00 грн.; за друге порушення: 1500,00 грн.; за третє порушення 2000,00 грн. Нарахування штрафу та його стягнення виконується тільки за рішенням Кредитодавця.

Як вбачається з наданого суду Розрахунку суми боргу по кредитному Договору № 126 від 23.10.2014 року, позивачем було нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів за його користування в розмірі 583, 47 грн. (а.с. 14).

Суд визнає зазначений Розрахунок достовірним та правильним та приймає його до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України, який підтверджує факт нарахування пені і її розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом № 6-Ш від 30.04.2015 року генерального директора ТОВ «КРЕДОФІНАНС» було нараховано штраф: за перше порушення: 1000,00 грн.; за друге порушення: 1500,00 грн.; за третє порушення 2000,00 грн. (а.с. 12).

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним Договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивача про стягнення з останньої на їх користь пені в розмірі 583, 47 грн. та штрафів в загальному розмірі 4 500, 00 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачем зважаючи на прострочку виконання відповідачкою свого грошового зобов'язання (не повернення кредиту та не сплати процентів за його користування на інших платежів в строки визначені кредитним Договором) було розраховано 3% річних від простроченої суми розмір яких склав 29, 18 грн., а також борг з врахуванням індексу інфляції сума якого склала 5 257, 80 грн. (а.с. 14).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 18 своєї Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказав, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним Договором із врахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, у зв'язку з чим суд вважає зазначені вимоги позивача також доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З врахуванням зазначеного вище, а також встановлених в судовому засіданні обставин. загальна сума заборгованості за кредитним Договором з врахуванням пені, штрафів, трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції, яка підлягає до стягнення з відповідачки складає 12 628, 95 грн.

Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на його користь підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 202, 205, 207, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 610, 611, 612, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДОФІНАНС», :

- заборгованість за кредитним Договором № 126 від 23.10.2014 року в загальному розмірі 12 628, 95 грн.;

- судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко