Справа № 305/611/16-ц
Провадження по справі 2/305/582/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рахівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що відповідно до заповіту її батько - ОСОБА_3, мешканець м.Рахів, вул.Миру 5/28, Закарпатської області, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпоряджененя, відповідно до якого все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачці. Квартира, в якій він проживав, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №101 від 27.10.1993 року, належала батькові позивачки ОСОБА_3 та його мамі ОСОБА_4 в рівних долях по 1/2. Після смерті ОСОБА_4 у 1993 році, батько позивачки прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, а саме 1/2 частиною квартири, що належала його мамі, однак з невідомих причин не зареєстрував своє право власності на цю квартиру в органах БТІ. Прийнявши у володіння спадщину він став одноосібним власником вказаної вище квартири. 06 жовтня 2014 року ОСОБА_3 помер. Знаючи про існування заповіту позивачка звернулася до Рахівської джержавної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право власності за заповітом, що залишилося після смерті батька, у тому числі і на вказану квартиру, однак нотаріус відмовив у видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка зазначає, що вона незгідна з таким рішенням нотаріуса, оскільки квартира АДРЕСА_1 належала її батькові, однак оригіналів документів з невідомих причин позивачка не змогла знайти у батька, а всі документи вона змушена була відновлювати через відповідні служби, через що втратила шестимісячний строк на оформлення спадщини. У зв'язку із наведеним просить відновити строк для прийняття спадщини за заповітом та визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, площею 54,99 кв.м.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача - виконавчого комітету Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та визнання позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

В ході розгляду справи було встановлено, що гр. ОСОБА_3 помер 06 жовтня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №179051 від 11 жовтня 2014 року.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_5 на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 жовтня 1993 року, що було видане головою фонду комунального майна ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8, квартира, що є предметом позову, належала на праві приватної спільної власності в рівних долях - по 1/2. ОСОБА_4 19.09.1993 року померла, а ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а отже він став одноосібним власником зазначеної вище квартири, однак належним чином своїх спадкових прав не оформив.

12 листопада 2007 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за заном матиме право, заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №38625303 від 14.10.2014 року, є чинний.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_5 власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_5 власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно довідки КП "Архітектура Плюс" Рахівської районної ради, №1 від 24.03.21016 року слідує, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_9 звертався із заявою на приватизацію квартири та згідно журналу реєстрації видачі технічних паспортів на приватизацію за № 1250 зареєстрований запис на ім'я ОСОБА_10 про видачу йому оригіналів свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3, з відміткою (підпис) в журналі видачі про отримання останнім вищевказаного свідоцтва від 07.12.1999 року.

Судом при розгляді справи було встановлено, що у правовстановюючих документах ОСОБА_3 було допущено помилку, зокрема у Свідоцтві про право власності на житло від 27 вересня 1993 року №101 його прізвище зазначено з помилкою - ОСОБА_7. Крім того, згідно довідки КП "Архітектура Плюс" Рахівської районної ради зазначено, що із заявою на приватизацію квартири в м.Рахів, вул.Миру, 5/28, звертався ОСОБА_9.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживала разом з ОСОБА_3, однак вона у визначений законом шестимісячний строк, а саме 14.10.2014 року подала до Рахівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38628920 від 14.10.2014 року. Враховуючи, що ОСОБА_3 помер 06 жовтня 2014 року, отже позивачка є такою, що прийняла спадщину у визначений законом строк, тому немає необхідності у відновленні такого.

Однак, згідно постанови державного нотаріуса ОСОБА_5 №2 від 25.03.2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлого 06 жовтня 2014 року, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, мешканкою АДРЕСА_4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_5, площею 54,99 кв.м.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е.Ємчук