Справа №577/941/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/928/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Конотопського МРУЮ Сумської області, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Дельта», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», третя особа приватний підприємець ОСОБА_6, про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и л а:

22 лютого 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до суду, в якому просили визнати за ними право власності на автомобіль ВАЗ 111930, номер кузова ХТА 9428, 2007 року виготовлення, д.н.з. ВМ 3131АН в рівних частках.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачі посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухваленого рішення, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не набули права власності на спірний автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу цього транспортного засобу не укладався, а видача довіреності на право розпорядження автомобілем не свідчить про укладання договору купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_5 є власником автомобіля ВАЗ 111930, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) ХТА9428 (а.с.8-9).

08 грудня 2010 року відповідно до копії нотаріальної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5, уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_4 розпоряджатися (продати, обміняти, заставляти, здавати в оренду фізичним або юридичним особам тощо) вищезазначений автомобіль (а.с.10).

Відповідно до копії довідки від 10 вересня 2010 року відділення №28 Філії ВАТ КБ «Надра», 21 вересня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір 11/2007/28/661982005 для придбання спірного автомобіля, сума якого складала 46500 грн. Станом на 10 вересня 2010 року кредитне зобовязання виконане в повному обсязі (а.с.14-29).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, спірний автомобіль ВАЗ 111930 знаходиться в державному реєстрі обтяжень з забороною його відчуження, на підставі постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Конотопського МУЮ ОСОБА_7 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.11-12).

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладання, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно ч.3 ст. 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Статтею 328 ЦК України визначені підстави набуття права власності:

1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.655 ЦК України договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо визнання за ними права власності на автомобіль, оскільки видача довіреності на право розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачами права власності на спірний автомобіль. Договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_5

Посилання апелянтів на укладення договору купівлі-продажу автомобіля в усній формі, погашення за ОСОБА_5 боргових зобовязань перед ВАТ КБ «Надра», в заставі у якого знаходився спірний автомобіль, також не можуть бути підставою для задоволення позову.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року

в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -