Справа № 152/1530/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 жовтня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

20.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.06.1998 року.

Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, в результаті чого між нею та відповідачем виникають конфлікти та непорозуміння.

Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, так як це суперечить її інтересам, оскільки однією сімєю вона та відповідач не проживають, подружні стосунки між ними припинені, на примирення з відповідачем вона не згодна.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, згідно з пунктом 2 прохальної частини позовної заяви, просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, 20.10.2016 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності у звязку з неможливістю прибути в судове засідання, не заперечує щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_1, просить строк на примирення з позивачкою не надавати (а.с.8).

В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ №021845 (а.с.7).

Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 5).

Позивачка та відповідач не бажають миритися, що вбачається із змісту позовної заяви (а.с.2) та заяви відповідача до суду від 20.10.2016 року (а.с.8).

Позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, про що зазначила в позовній заяві. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до конфліктів та непорозумінь, внаслідок чого сторони перестали проживати однією сімєю. Перебування в шлюбі суперечить інтересам позивачки через наявність конфліктів та непорозумінь.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягають на розлученні, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Шаргородським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області 06.06.1998 року, актовий запис за №28.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя