АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1956/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1006/К/16 Бардін О.С.
Категорія № 39 ( 1 ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

секретар: Євтодій К.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

її представника- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівна, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 квітня 1957 року її діду ОСОБА_7 за рішенням виконкому Криворізької міської ради народних депутатів трудящих № 366 виділена земельна ділянка в АДРЕСА_1. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

15 березня 1995 року ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_8

На підставі рішення УЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 13.08.1993 р. видано свідоцтво ОСОБА_2,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2

Після смерті матері ОСОБА_2звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала повідомлення, що із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач ОСОБА_5, яка є онукою спадкодавця ОСОБА_8, донькою її померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 брата ОСОБА_11

Позивач вважає, що відповідач не має права на спадщину, оскільки поки її мати ОСОБА_8 була жива та перебувала в безпорадному стані, відповідач, будучи онукою, ніяким чином їй не допомагала, ніколи її не відвідувала, їжу не приносила, фінансову допомогу на лікування не надавала. Через хворобу матері позивачка змушена була покинути роботу та доглядати за нею, чого відповідачка не зробила. Похованням матері займалася позивачка, відповідач навіть не з'явилася на поховання.

Тому, після уточнення позовних вимог у січні 2016 року позивач просить суд усунути від права на спадкування ОСОБА_5 після смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, третя особа державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., про усунення від права на спадкування.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, вважає, що суд не вмотивував рішення про відмову в позові, не взяв до уваги пояснення свідків, та надані позивачем докази, що спадкодавець потребувала сторонньої допомоги, а відповідач її не надавала.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_8 (а.с. 14,15).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 13).

Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8, встановлено причину смерті - інтоксикація, злоякісне новоутворення прямої кишки (а.с. 16).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 березня 1995 р. ОСОБА_8 належало: житловий будинок А-1 житловою площею 25,50 кв.м. сарай Б, гараж Г, сарай Д, замощення І, водоколонки ІІ, заборів № 1-2, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 600 кв.м.; грошовий вклад з належними відсотками, що знаходяться на зберіганні у філії ощадбанку України № 7806/025 Дзержинського району м. Кривого Рогу по рахунку № 1183 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 1993 р., ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Згідно повідомлення Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 24.11.2015 р. із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 8 листопада 2014 року звернулася онука ОСОБА_12, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 617/2014. 11.11.2014 р. з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 47).

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивачем не доведено перебування спадкодавця ОСОБА_8 у безпорадному стані та що вона зверталась до відповідача про допомогу, а остання відмовилась її надавати.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, наданих у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до ст. 10, ст. 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ні позивачем, ні її представником не надано належних та допустимих доказів, медичних документів, що спадкодавець ОСОБА_8 перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, а також, що спадкодавець зверталась до відповідача, яка є її онучкою ОСОБА_5 із вимогами про надання їй допомоги, а вона їй відмовляла.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про недоведеність факту перебування спадкодавця у безпорадному стані та умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст. 303, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

Л.В. Митрофанова