Справа № 199/6225/15-ц
25 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та стягнення суми, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного сумісного майна та стягнення суми.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994 року, який був розірваний рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У період шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку було оформлено на позивачку ОСОБА_1. Позивачка зазначає, що подружні відносини сторонами припиненні з весни 2011 року, та з цього ж часу відповідач не проживає в АДРЕСА_1, витрати на комунальні послуги не сплачує.
Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 06.01.2015 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_2 та встановлений порядок користування житловим приміщенням. Рішенням Апеляційного суду міста Дніпропетровська від 25.02.2015 року було скасовано рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 06.01.2015 року в частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 у позовних вимогах ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою було відмовлено.

Під час розгляду справи позивачці стало відомо, що відповідачем без її відома 20.09.2000 року був придбаний автомобіль Toyota Corolla, 1994 року випуску, державний знак НОМЕР_1, у період з 29.01.2013 року по 12.07.2013 року відповідачем було зареєстровано мисливську гладкоствольну рушницю BERETTA AL391. Вказане рухоме майно у подальшому було відчужено відповідачем без відома та згоди позивачки. Згідно з висновком про оцінку вартості легкового автомобіля Toyota Corolla складає 83 200 гривень, вартість мисливської гладкоствольної рушниці BERETTA AL391 - 14 400 гривень, 1/2 частину вартості яких позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь.

Починаючи з 01.01.2012 року та по теперішній час позивачка сплачує комунальні послуги з урахуванням витрат відповідача, який зареєстрований в АДРЕСА_1, загальна сума яких складає 20058,12 грн., тому 1/2 частину зазначених витрат у сумі 10029,35 грн. позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, її представник надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомляв, про день слухання справи повідомлявся належним чином - через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №9 від 11.02.2016 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994 року, який був розірваний рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час спільного проживання подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку було оформлено на ім'я позивачки ОСОБА_1. Подружні відносини сторони припинили з весни 2011 року, та з цього часу відповідач в квартирі АДРЕСА_3 не проживає, витрати на комунальні послуги не сплачує.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 06.01.2015 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_2 та встановленим порядок користування житловим приміщенням. Рішенням Апеляційного суду міста Дніпропетровська від 25.02.2015 року було скасовано рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 06.01.2015 року в частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 у позовних вимогах ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою було відмовлено.

Також судом встановлено, що у період шлюбу відповідачем 20.09.2000 року був придбаний автомобіль Toyota Corolla, 1994 року випуску, державний знак НОМЕР_1, та у період з 29.01.2013 року по 12.07.2013 року відповідачем було зареєстровано мисливську гладкоствольну рушницю BERETTA AL391, що підтверджується інформацією з листа 16.03.2015 року №14/370ц ГУМВС України в Дніропетровській області Управління Державтоінспекції.

Відповідно до даних дозвільної системи Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05.03.2015 року № 47/15а/з ОСОБА_2 мав у власності зареєстровану мисливську гладкоствольну рушницю BERETTA AL 391 К-12 НОМЕР_2 зі змінним столом НОМЕР_4 згідно дозволу НОМЕР_3 виданого Самарським РВ ДМУ від 29.01.2001 року, яка пізніше була перереєстрована на іншого власника 12.07.2013 року.

Відповідно до звіту про вартість автомобіля Toyota Corolla та мисливської рушниці BERETTA AL391, проведеного ПП «Компанія ДЕЛКОНС» 25.03.2015 року, вартість автомобіля Toyota Corolla становить - 83 200 гривень, мисливської рушниці BERETTA AL391 - 14 400 гривень.

Згідно з наданих позивачкою, на підтвердження сплати нею комунальних послуг за період з 01.01.2012 року по 30.04.2015 року, квитанцій, вартість комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 становить: по квартплаті - 3025,87 гривень; по оплаті за газ - 1190,8 гривень; водопостачання та водовідведення - 4912,31 гривень, по оплаті за спожиту електроенергію - 2 337,67 гривень, гаряче водопостачання та опалення - 6 750,12 гривень, послуги ліфта - 493,15 гривень, вивіз сміття - 1348,78 гривень (усього 20058,70 : 2 = 10029,35 грн.).

Згідно зі ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками, за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України, що є у спільній сумісній власності, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пунктів 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно з ст. 1, п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач, це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. (ст.162 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Оскільки «Правила користування приміщеннями житлових будинків», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, п. 7 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом, враховуючи положення ст. 541 Цивільного Кодексу України, зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно з п. 17, 18, 20, 30 «Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Сплата за комунальні послуги підлягає стягненню з споживачів у солідарному порядку, так як повнолітні члени сім'ї наймача, згідно ст. 64 Житлового кодексу Української РСР несуть солідарну відповідальність за обов'язками, які виникають із договору найма.

В ході судового розгляду судом встановлено обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства подружжям, з'ясовано джерело і час його придбання, що повністю знайшло своє підтвердження на підставі поданих позивачкою доказів, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості за частку у спільному майні подружжя, відчуженого без згоди іншого з подружжя, а саме: 1/2 частини вартості легкового автомобіля Toyota Corolla, 1994 року випуску, державний знак НОМЕР_1, у розмірі 41 600 грн.; стягнути з ОСОБА_2 у порядку регресу суму боргу за сплачені житлово-комунальні послуги, у розмірі 10 029,35 грн. (1/2 частина), як зі співвласника квартири АДРЕСА_1, який зобов'язаний нести витрати по утриманню належному йому майна.

В частині стягнення вартості 1/2 частини мисливської гладкоствольної рушниці BERETTA AL 391 суд вважає відмовити, оскільки, як вказано у позовній заяві, вона придбана у період з 29.01.2013 року по 12.07.2013 року, а подружні стосунки сторонами припиненні з весни 2011 року.

Також суд вважає відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 61, 88, 143, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 364, 368, 370, 526, 544 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63 СК України, 64, 67, 162 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та стягнення суми, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Toyota Corolla, 1994 року випуску, державний знак НОМЕР_1, - 41 600 гривень 00 копійок, 1/2 частину сплачених комунальних послуг у сумі 10 029 гривень 35 копійок, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок, а всього 52180 (п'ятдесят дві тисячі сто вісімдесят) гривень 55 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: