Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 5 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 серпня 2015 року,

встановила:

У вересні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за кредитно-заставним договором від

20 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 24 449,12 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення до

19 лютого 2013 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між цими сторонами 20 лютого 2008 року було укладено договір застави, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль ЗАЗ, модель 110307-40,

2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором належним чином та у встановлені договором строки, станом на 24 липня 2012 року має заборгованість - 22 186,43 грн, у рахунок погашення якої просив суд звернути стягнення на предмет застави.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від

5 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що банком було неправомірно збільшено розмір процентної ставки за кредитом із 1 лютого 2009 року та не доведено факт отримання позичальником повідомлення про підвищення процентної ставки за користування кредитом до 9 січня 2009 року.

Проте з таким висновком судів в повній мірі погодитись не можна, оскільки суди дійшли його без з'ясування всіх обставин справи та у порушення вимог матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 24 449,12 грн, зі сплатою 15,48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення до 19 лютого 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 20 лютого 2008 року було укладено договір застави, на підставі якого ОСОБА_3 передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ-110307-40, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 6.3.1 кредитно-заставного договору сторони погодили, що банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більш ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки Національним банком України; зміні розміру врахувань у страховий/резервний фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Скориставшись своїм правом, банк збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за вищезазначеним договором, про що 8 січня 2009 року повідомив боржника про збільшення процентної ставки за кредитом з 1 лютого 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

9 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що: фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Цей Закон не скасовує й не пом'якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом № 661-VІ.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку змінив процентну ставку за користування кредитом з 15,48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитомдо 27,12 % річних.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд посилався на те, що банк не надав доказів про прийняття ним рішення про збільшення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку до набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Крім того, посилався на порушення процедури повідомлення боржника про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надало розпорядження від 25 грудня 2008 року «Про зміну процентної ставки по діючим кредитам бізнесов Іпотечне кредитування, Авто в кредит, виданих в гривні», повідомлення про зміну умов договору у передбаченому кредитним договором порядку (шляхом відправлення на його адресу письмового повідомлення та розрахунок заборгованості.

Відхиляючи надані позивачем докази, апеляційний суд вважав їх неналежними доказами на підтвердження того, що рішення про зміну розміру процентної ставки було прийняте до набрання чинності Законом, а повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» не відповідає вимогам кредитного договору від 20 лютого 2008 року про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором.

Проте у порушення ст. ст. 212, 214, 315 ЦПК України не зазначив, якими доказами вони спростовуються та не звернув увагу на ту обставину, що боржник припинив сплачувати кошти за кредитом у 2011 році, тобто сплачував кредит із урахуванням підвищеної процентної ставки, що підтверджено наданим позивачем розрахунком (а. с. 10-12), якому суд не дав належної оцінки.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, відповідно до них не повно визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що призвело до передчасного постановлення ухвали про залишення заочного рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська