АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Москаленко К.О.
№22-ц/796/8819/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Андрій Володимирович про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень та скасування свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень №№1, 2, 3, 3а, 4, 5, 6, 7 групи приміщень №72, за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А») загальною площею 79,5 укладеного 23.01.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірні приміщення, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 20.09.2011 року на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 20.09.2011 року №626-В, зареєстроване комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 03.11.2011 року, про що записано в реєстровій книзі №д. 3п.-37 за реєстровим №1962 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки суд дійшов необгрунтованого висновку про те, що спірні приміщення не є допоміжним, а отже не перебувють у спільній власності власників квартир. Натомість, позивач вважає, що спірні приміщення є допоміжними, а відтак, в силу вимог закону, не могли бути об'єктом приватизації.

Представник позивача в судовому засідання підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та його представник, представник відповідача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Яквстановлено судом першої інстанції, позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи Головне управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Головне управління, ГУКВ м. Києва) згідно з п.2.13 рішення Київської міської ради від 15.03.2012 року №198/7535 «Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» перейменоване у Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (т.1 а.с. 106,107).

Відповідно до пп.28 п.7 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року № 584/744 (т.1 а.с. 108-116), ГУКВ м. Києва відповідно до покладених на нього завдань здійснювало у встановленому порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення), з видачею свідоцтв про право власності.

На час приватизації спірних приміщень порядок оформлення прав власності та видача правовстановлюючих документів (свідоцтв про право власності) на об'єкти нерухомого майна на території м. Києва визначався нормами Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна в м. Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2009 року № 1227 (далі - Положення).

Відповідно до пп.4.1 п.4 Положення ГУКВ м. Києва здійснювало оформлення права власності та видавало свідоцтва про право власності фізичним і юридичним особам на об'єкти нежитлового фонду (крім нежитлових приміщень у будинках, реконструкція або будівництво яких фінансувалося Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, та інших об'єктів нежитлового фонду, право власності на які оформлювалося цим управлінням.

Згідно з п.6, пп. 8.9 п.8 Положення для оформлення права власності та видачі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна державної та комунальної власності, щодо яких в установленому порядку було прийнято рішення про приватизацію, подавалися, зокрема: матеріали поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, оформлені комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»; рішення відповідного органу про приватизацію; документи, що підтверджували належність майна державі, територіальній громаді (рішення, розпорядження, наказ органу, уповноваженого управляти відповідним об'єктом, про закріплення об'єкта на праві господарського відання (оперативного управління) тощо); довідка балансоутримувача про те, що нежиле приміщення не є допоміжним приміщенням житлового будинку і в ньому не розміщуються загальнобудинкові інженерні мережі.

Спірні приміщення до переходу права власності на них до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу нежилих приміщень, укладеного 23.01.2012 року між ГУКВ м. Києва та ФОП ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 464, належали територіальній громаді міста Києва на праві комунальної власності.

Пунктом 1 Постанови Кабінетом Міністрів України від 05.11.1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» встановлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. Також цією постановою затверджено Перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Згідно з підрозділом «Житлове господарство» розділу II цього Переліку до комунальної власності міста Києва передано житловий та нежитловий фонд міської Ради народних депутатів, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов'язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Відповідно до рішення Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 року № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», яке було прийнято на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року №311, жилий будинок АДРЕСА_1 у цілому, як об'єкт житлового фонду, віднесено до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що передається у власність Печерського району (пункт 6 таблиця 1 додатку 11) (т.1 а.с. 124-129).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час прийняття рішення виконкому Київської міської ради від 13.01.1992 року №26 регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Цим нормативним актом передбачено державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яку здійснювали бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 року № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» жилий будинок на АДРЕСА_1 (у тому числі й спірні приміщення) був включений до Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва (поз.144 пп.1.1а «Житловий фонд» п.1.1 «Будівлі і споруди» таблиці 6 «Житлове господарство» додатку 7) ( т.1 а.с. 130-131).

02.12.2010 року Київська міська рада рішенням від № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затвердила перелік об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Печерському районі (додаток 6). До цього переліку увійшли спірні приміщення, як складова загальної площі нежилих приміщень житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (позиція 566 пп.І.Іа «Житловий фонд» п.1.1 «Будівлі і споруди» таблиці 6 «Житлове господарство» додатку 6) ( т.1 а.с. 132-136 ).

На час оформлення права комунальної власності та видачі Головним управлінням свідоцтва про право власності на спірні приміщення, останні рахувалися на балансі комунального підприємства «Липкижитлосервіс», яке листом від 17.08.2011 року № 889/6 проінформувало, що спірні приміщення не є допоміжними приміщеннями житлового будинку та в них не розміщуються загальнобудинкові інженерні мережі (обладнання) ( т.1 а.с.137, 169).

В наданій до ГУКВ м. Києва технічній документації КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 16.02.2010 року спірні приміщення позначені арабськими цифрами (т.1 а.с.138-140).

Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, нумерація сходових кліток та інших приміщень спільного загальнобудинкового користування позначаються римськими цифрами (абз.7 розд.8 Інструкції).

20.09.2011 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради було видано наказ № 626-В (т.1 а.с.141) та оформлене свідоцтво про право власності на нежилі приміщення №№ 1, 2, 3, 3а, 4, 5, 6, 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 79,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера А) від 20.09.2011 серії САЕ №300452 (т.1 а.с.142).

Згідно з ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст.6,10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста, у містах з районним поділом територіальні громади районів у містах діють як суб'єкти права власності. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.ч.3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рухоме та нерухоме майно, яке є у комунальній власності територіальних громад, належить до матеріальної та фінансової основи місцевого самоврядування; від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено, зокрема, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» в редакції, чинній на час здійснення приватизації спірних приміщень та укладання спірного договору, до об'єктів малої приватизації належать цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А, окреме індивідуально визначене майно, об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Отже, за визначенням вищевказаного Закону спірні приміщення, як окреме індивідуально визначене майно, є об'єктом малої приватизації.

За приписом ч.1 ст.7 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування затверджують переліків об'єктів комунальної власності, які перебувають у комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом або викупу.

Згідно з ст.4 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності, є органи приватизації, створені місцевими радами.

Пунктом 5 рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 установлено, що прийняті, але не виконані рішення районних у м. Києві рад у зв'язку з ліквідацією відповідних рад щодо розпорядження об'єктами комунальної власності територіальних громад районів у місті Києві, є чинними та підлягають виконанню згідно з вимогами законодавства України відповідним уповноваженим органом.

Пунктом 4 рішення Київської міської ради від 31.03.2011 року №100/5487 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011 - 2012 роки», у редакції, чинній на час здійснення приватизації спірних приміщень та укладання спірного договору, уповноважено Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснювати організацію та проведення приватизації майна, передбаченого Програмою та рішеннями районних у місті Києві ради (т.1 а.с.143).

Рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 09.09.2009 року № 8 затверджено перелік нежилих приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва і підлягають приватизації шляхом викупу орендарями (т.1 а.с.145), серед яких є спірні приміщення (поз. 4 додатку 1 до рішення Печерської районної у м. Києві ради від 09.09.2009 року № 8).

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними.

Положенням про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року № 584/744, встановлено, що:

- одним з основних завдань ГУКВ м. Києва є здійснення повноважень власника щодо майна, яке приватизується та відчужується згідно з прийнятими Київською міською радою рішеннями (пп.4 п. 6 цього Положення);

- Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює продаж об'єктів приватизації та їх відчуження згідно з рішеннями Київської міської ради (пп. 33 п. 7 цього Положення).

23.01.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень №№1, 2, 3, 3а, 4, 5, 6, 7 групи приміщень №72, за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 79,5 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №464. Після надходження коштів, сплачених ФОП ОСОБА_3 відповідно до умов договору, на рахунок Головного управління, ГУКВ м. Києва та ФОП ОСОБА_3 підписали акт приймання-передачі вищевказаних приміщень від 02.02.2012 року (т.1 а.с. 146-148).

В подальшому ФОП ОСОБА_3 була проведена реконструкція нежилих приміщень №№1, 2, 3, 3а, 4, 5, 6, 7 групи приміщень №72 за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А») та отримано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18.02.2014 року на вищевказані приміщення (т.1 а.с.57-64).

Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою га шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України (в редакції, чинній на час вчинення спірного правочину) власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на час вчинення спірного правочину) визначено, що нежилі приміщення це приміщення, які належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Крім того, як зазначено в ухвалі Конституційного Суду України від 12.05.2004 року №46-у/2004 у справі №2-40/2004 про відмову у задоволенні клопотання народного депутата України про роз'яснення Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини рішення перелік допоміжних приміщень (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) не є офіційним тлумаченням терміна «допоміжні приміщення» та інших термінів, що вживаються у законах.

Згідно наявного в матеріалах справи листа комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» від 17.08.2011 року №889/6 спірні нежитлові приміщення не є допоміжними приміщеннями житлового будинку та в них не розміщується загальнобудинкові інженерні мережі (обладнання).

Як вбачається з листів - підтверджень комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 20.01.2016 року №655(И-2016) (т.1 а.с.76) та від 29.03.2016 року №3818 (И-2016) приміщення, які складають групу №72 в підвалі по АДРЕСА_1 ніколи не відносились до категорії допоміжних приміщень спільного користування житлового будинку.

В 1960 році у підвалі була про інвентаризована житлова кватира №72 по АДРЕСА_1.

Постановою Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих і Київської облради № 449 від 05.05.1975 року повністю відселялись всі громадяни з підвальних і напівпідвальних приміщень. Розпорядженням Печерської РДА № 576 від 22.09.1995 року було прийнято рішення щодо передачі в орендне користування нежитлове приміщення № 72 по АДРЕСА_1. В подальшому при проведенні поточних інвентаризацій станом на 2000, 2010, 2011 рік зазначена група приміщень була проінвентаризована як нежитлове приміщення. Враховуючи викладене Бюро вважає, що нежитлове приміщення № 72 в підвалі будинку по АДРЕСА_1, ніколи не відносилось до категорії місць загальнобудинкового користування ( т.1 а.с.180).

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року №127, нумерація сходових кліток та інших приміщень спільного загальнобудинкового користування позначаються римськими цифрами.

Як вбачається з наданої технічної документації КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» спірні приміщення позначені арабськими цифрами, а не римськими.

Як зазначено в постанові Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих і Київської облпрофради від 05.05.1975 року № 449 повністю відселялись громадяни з підвальних та напівпідвальних приміщень у м. Києві, після чого ці приміщення виключаються з житлового фонду та було заборонено використання підвальних приміщень під житло (пп. «б» п. 2 постанови).

Пунктом 8 цієї постанови передбачено використання звільнених підвальнихта напівпідвальні приміщень для розміщення торговельних та побутових підприємств (т.1 а.с. 181-184).

Крім того, комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» листом № 10363(И-2016) від 09.08.2016 року була надана технічна документація БТІ на квартиру №72 у підвалі будинку АДРЕСА_1 (яка була перейменована на вулицю Гусовського на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 134 від 25.02.1985 «Про перейменування вул. Кловської на вул. Гусовського в Печерському районі») виконана станом на 30.09.1960 року (т.2 а.с.34, 35).

При цьому, при порівнянні технічної документації БТІ виконаних у 1960 році та у 2010 -2011 роках видно, що спірні приміщення розташовані на місці квартири №72,а саме у її приміщеннях № 72-2 (коридор), № 72-3 (жила кімната), № 72-4 (жила кімната), № 72-5 (кухня), № 72-6 (туалет), № 72-7 (жила кімната), № 72-8 (жила кімната).

Згідно з ст.4 ЖК УРСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до п.8 вищевказаної Постанови відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання свідоцтва про право власності та договору купівлі - продажу недійсними та скасування свідоцтва про право власності за ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ГУКВ м. Києва був дотриманий порядок оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна передбачений Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна в м. Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2009 року № 1227, в тому числі і дотримані вимоги п.6, пп. 8.9 п.8 Положення, а саме при оформлені права власності були наявні: матеріали поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, оформлені КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»; рішення відповідного органу про приватизацію; документи, що підтверджували належність майна територіальній громаді; довідка балансоутримувача про те, що нежиле приміщення не є допоміжним приміщенням житлового будинку і в ньому не розміщуються загальнобудинкові інженерні мережі, та оскільки судом встановлено, що на час вчинення оспорюваних правочинів спірні нежитлові приміщення не були визначені як допоміжні, то суд дійшов вірного висновку, що при їх вчиненні відповідачами не було допущено порушення вимог законодавства.

В технічному паспорті на нежитловий будинок (приміщення) по АДРЕСА_1 зазначено рік побудови будинку -1939 (т.1 а.с.65, 66).

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача, проектна документація на будинок по АДРЕСА_1 вКП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» відсутня.

Посилання апелянта на те, що судом були порушені норми процесуального права, зокрема, не взято до уваги докази надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, а саме лист Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.01.2016 року та Акт від 15.01.2016 року складений КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційнийсуд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді