Справа № 212/2294/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу у складі;

головуючого судді Т.І. Тимошенко

за участі секретаря судового засідання І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача О.М. Черевика, в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом,-

ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в зв'язку із смертю матері на виробництві, -

В С Т А Н О В И В ;

Позивачка ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в зв'язку із смертю матері на виробництві.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка суду вказала, що її мати ОСОБА_7, з 1994 року по 01 липня 2015 року працювала машиністом конвеєру 4 розряду дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування Відповідача ПрАТ «ЦГЗК».

01 липня 2015 року її мати, при виконанні трудових обов'язків машиніста конвеєра дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування Відповідача ПрАТ «ЦГЗК» була смертельно травмована в наслідок нещасного випадку на виробництві.

Причиною смерті є сумісна тупа травма голови, тулубу та кінцівок з численними переломами кісток скелету, забоєм внутрішніх органів, яка ускладнилась шоком.

За результатами розслідування нещасного випадку комісією були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок, обслідуване робоче місце, допитані свідки та було встановлено коло осіб, котрі порушили норми з охорони праці, що й призвело до виникнення нещасного випадку.

Відповідно до п. 10 Акту № 5 розслідування нещасного випадку на ряду з виною загиблої встановлено вину підприємства відповідача в особі старшого майстра виробничої дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування, та визначено низку нормативно-правових актів з охорони праці та технічного процесу, котрі були ним порушені.

Смертельний випадок, що стався з її матір'ю завдає їй дуже сильне нервове потрясіння та психологічний розлад.

Вона з матір'ю були дуже близькими та все життя мешкали нерозлучно, вона сама як одинока мати після розлучення жила однією сім'єю разом зі своєю загиблою матір'ю та своєю дитиною. Смерть матері була дуже сильним ударом для неї та родини. Мати, була головою та опорою їхньої сім'ї. Вони з матір'ю постійно були разом, вели спільне господарство, разом відпочивали, мали спільні інтереси заняття, разом займалися вихованням її малолітнього сина, тобто, вони були дуже близькими та майже все життя були разом як духовно так і фізично.

Смерть матері завдала непоправних моральних страждань та життєвих втрат. З моменту смерті матері вона майже не відчуває радості чи, навіть, будь якої снаги до життя чи чогось нового. Дуже сильно змінився її психічний стан, змінилися її життєві зв'язки.

Ті відчуття, котрі вона переживає неможливо передати чи виразити словами, оскільки, лише людина, що пережила подібне горе може усвідомити, яку біль, втрату, безпорадність та душевне потрясіння пережила після втрати матері та переживає зараз, ніяка грошова сума компенсації моральної шкоди не зможе в повній мірі компенсувати втрату рідної матері ще й при таких трагічних обставинах. Враховуючи ступінь, тривалість та тяжкість її душевних переживань та моральних страждань, моральну шкоду вона оцінює у розмірі 275000 гривень 00 копійок.

Тому вона просила суд постановити рішення яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на її ОСОБА_4 користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 275000 гривень 00 копійок без врахування податків та інших обов'язкових платежів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на зазначені вище факти.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, та суду вказав, що в Акті розслідування нещасного випадку встановлено: ОСОБА_7 - померла мати Позивачки працювала на ПАТ «ЦГЗК» машиністом конвеєра дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування.

З матеріалів даної справи та матеріалів спеціального розслідування вбачається, що нещасний випадок на виробництві стався з вини самої постраждалої ОСОБА_7, про що, свідчать відомості акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, в котрому вказано, що до нещасного випадку призвели порушення нормативних актів з охорони праці - ОСОБА_7 - порушення вимог п. 2.2., 3.12, 3.23. «Інструкції № 05-06 з охорони праці для машиніста конвеєра фабрики огрудкування», п. 4.2., 4.3.3. та розділ 4 «Інструкції з пуску, експлуатації та зупинці конвеєра ПУ 8-2 фабрики огрудкування». Згідно висновку комісії з розслідування даного нещасного випадку, пов'язаного з ' виробництвом вказана вина самого потерпілого у вигляді особистої необережності та незабезпеченням особистої безпеки, що призвело до порушення самим покійним норм законодавства з охорони праці, а саме, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту.

Також, відповідно до судової практики Верховного Суду України, а саме ухвали від 21 квітня 2010 року, в якій зазначено: Згідно норм «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, з'ясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореною роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку. Чинним законодавством України не передбачено повноважень суду щодо самостійного встановлення обставин нещасного випадку, зазначеними повноваженнями наділена тільки комісія з розслідування нещасного випадку. Отже всі обставини які викладені в акті розслідування нещасного випадку, що стався 01 липня 2015 року є встановленими та правдивими.

По факту нещасного випадку, що стався 01 липня 2015 року з ОСОБА_7 була створена комісія з розслідування нещасного випадку, за висновками якої, причиною нещасного випадку стала особиста необережність постраждалої та порушення нею норм охорони праці.

Крім того, позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, помилково посилається на порушення ПАТ «ЦГЗК» норм ст. 153 КЗпП України, оскільки, позивачкою не наведено та не надано жодних доказів порушення ПАТ «ЦГЗК» норм охорони праці, встановлених КЗпП України чи іншими спеціальними Законами України з охорони праці.

Таким чином, ПАТ «ЦГЗК» не має відшкодовувати моральну шкоду оскільки, не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв'язку із загибеллю чоловіка та виникненням у позивачки моральних страждань, відповідно.

Позивачка в своєму позові вказує, що їй було завдано моральної шкоди, котру вона оцінює у 275000 гривень 00 копійок.

Відповідно до чинного законодавства України Позивач у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має довести, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачка не довела розмір заподіяної їй моральної шкоди. Всупереч положенням ст. 23 ЦК України зазначене не відповідає ні вимогам розумності, ні вимогам справедливості. У зазначеній статті моральна шкода визначена, як така, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Стосовно грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 275000 гривень визначена позивачкою, не відповідає критеріям, передбаченим у частині третій ст. 23 ЦПК України. Позивачкою не доведено наявність глибоких фізичних та душевних страждань, на які вона посилається у позові, виражаючи їх словами про відчуття страждань, погіршення відносин з оточуючими та дискримінації. Жодних доказів про звернення до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення розумових здібностей позивачки, її фізичного чи психічного здоров'я в матеріалах справи немає. Тому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом в судовому засіданні встановлено що, мати позивачки ОСОБА_7, з 1994 року по 01 липня 2015 року працювала машиністом конвеєру 4 розряду дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування Відповідача ПрАТ «ЦГЗК».

01 липня 2015 року мати позивачки ОСОБА_7, при виконанні трудових обов'язків машиніста конвеєра дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування Відповідача ПрАТ «ЦГЗК» була смертельно травмована в наслідок нещасного випадку на виробництві.

Причиною смерті є сумісна тупа травма голови, тулубу та кінцівок з численними переломами кісток скелету, забоєм внутрішніх органів, яка ускладнилась шоком.

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 від 03 липня 2015 року (а.с. 23).

Для розслідування нещасного випадку була створена спеціальна комісія та за результатами розслідування було складено Акт № 5 від 18 серпня 2015 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за ф. Н-1 та Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 17 серпня 2015 року за ф. Н-5 (а.с. 4-22).

За результатами розслідування комісією були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок, обслідуване робоче місце, допитані свідки та було встановлено коло осіб, котрі порушили норми з охорони праці, що й призвело до виникнення нещасного випадку.

Відповідно до п. 10 Акту № 5 розслідування нещасного випадку на ряду з виною загиблої встановлено вину Відповідача - підприємства в особі старшого майстра виробничої дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування, та визначено низку нормативно-правових актів з охорони праці та технічного процесу, котрі були ним порушені.

Відповідно до положень ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов'язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

У зв'язку із загибеллю матері позивачці заподіяні тяжкі моральні та фізичні страждання. Суд заслухавши представника позивача, та представника відповідача вважає, що позов повинен бути задоволений частково згідно ст. 1168 Цивільного Кодексу України, яка передбачає, відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи. Згідно вказаної норми закону моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Суд вважає, що саме ця норма закону дає право суду стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду яка спричинена їй смертю близької для них людини.

Але сума моральної шкоди, яку вимагає до відшкодування від відповідача позивачка по справі, на думку суду є у повній мірі не доведеною, та явно завищеною. Позовні вимоги ОСОБА_4 підтверджені наступними письмовими доказами, копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 24), копією свідоцтва про шлюб позивачки (а.с. 25), Актом № 5 від 18 серпня 2015 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за ф. Н-1 та Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 17 серпня 2015 року за ф. Н-5 (а.с. 4-22), та іншими письмовими доказами.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України, ст. 10,11,60, 61, 212-214 ЦПК України, - суд,

В И Р І Ш И В ;

Позов задовольнити частково та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 гривень 00 копійок без врахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розиірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ; Т.І. Тимошенко