Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 грудня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») було укладено депозитний договір, за умовами якого банк прийняв від неї вклад на депозитний рахунок у розмірі 10 945 Євро 16 євроцентів строком до 1 вересня 2015 року з процентною ставкою 11,5 % річних. У лютому 2015 року у банку було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедури його ліквідації. Оскільки після виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) її вкладу у розмірі 200 тис. грн залишилась заборгованість банку по депозитному договору, вона звернулась до Уповноваженої особи Фонду про виплату заборгованості у розмірі 75 255 грн 74 коп., а також несплачених відсотків у розмірі 629 Євро 35 євроцентів, що еквівалентно 14 966 грн 70 коп., 3 % річних за порушення виконання грошового зобов'язання у розмірі 447 грн 99 коп., втрати від інфляції у розмірі 7 247 грн 99 коп.,проте їй було відмовлено.

Ураховуючи наведене, позивачка просила визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті цієї заборгованості неправомірними та стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 75 255 грн 74 коп., а також стягнути несплачені відсотки у розмірі 629 Євро 35 євроцентів, що еквівалентно 14 966 грн 70 коп., 3 % річних за порушення виконання грошового зобов'язання у розмірі 447 грн 99 коп., втрати від інфляції у розмірі 7 247 грн 99 коп. і витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 7 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно виходили із того, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 5 лютого 2015 року № 26 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці, а рішенням Фонду від 23 квітня 2015 року № 85 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик