1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5969/16-ц 2/335/1433/2016
про відмову у відкритті провадження у справі
26 травня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про зобовязання вчинити дії,
25 травня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про зобовязання вчинити дії.
Вивчивши скаргу з доданими до неї матеріалами приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 122 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається зі змісту вимог позовної заяви, позивач просить зобовязати відповідача вчинити дії по передачі у власність (приватизації) на користь позивача житлового приміщення № 47 гуртожитку по вулиці Сталеварів, 8 у місті Запоріжжі.
За вимогами частини першої статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Запорізька міська рада є субєктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, та спір виник з приводу здійснення останнім повноважень, передбачених Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. № 396.
Крім того, з доданих до позовної заяви матеріалів випливає, що позивач звертався до Запорізької міської ради із заявою з питання приватизації кімнати у гуртожитку, на яку отримав відмову.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради грунтуються на бездіяльності відповідача та стосуються зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, що відповідає способам захисту, визначеним у пункті 3 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Крім того, відповідно до проведеного Верховним Судом України Аналізу судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», справи за позовами про оскарження рішень і дій органів місцевого самоврядування щодо вирішення питання про надання дозволу на передання мешканцям гуртожитків житла у власність шляхом приватизації, оскарження визначення іншого порядку використання гуртожитків, в яких відсутній спір про право (наприклад, справи за позовами про оскарження рішень органів місцевого самоврядування про визначення порядку використання гуртожитку, який не передбачає його подальшої приватизації; справи за позовами про оскарження рішень органів приватизації щодо включення вартості гуртожитку до складу цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає приватизації) у залежності від предмету спору можуть розглядатися як у порядку цивільного, так і у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до Закону № 500-VI прийняття рішень, спрямованих на забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків на житло шляхом приватизації, належить до компетенції органів місцевого самоврядування. Орган місцевого самоврядування може ставати учасником цих правовідносин як носій владних повноважень, завдяки яким він забезпечує можливість мешканцям гуртожитків реалізувати своє конституційне право на житло.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач звертався до суду в порядку цивільного судочинства, який був розглянутий судом, та за наслідками чого судом прийнято рішення, яким було визнані незаконним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради в частині надання місця у кімнаті в гуртожитку іншій особі, визнано недійсним відповідний ордер, та цю особу знято з реєстраційного обліку у гуртожитку. Відтак, спір про цивільне право позивача, який стосувався права на житло, вже було вирішено в судовому порядку. В межах даної позовної заяви позивачем оспорюється бездіяльність Запорізької міської ради, яка повязана із не вчиненням визначених законом дій щодо передачі кімнати у гуртожитку у власність позивача, які віднесені до компетенції Запорізької міської ради як органу місцевого самоврядування при здійсненні владних (управлінських) функцій.
З наведених підстав, доходжу висновку, що розгляд позовної заяви ОСОБА_1 має здійснюватися за правилами адміністративного судочинства, з огляду на що у відкритті провадження у справі слід відмовити, із розясненням позивачеві його права звернутись до адміністративного суду з відповідним позовом з урахуванням правил підсудності, визначених статтями 18, 19 Кодексу адміністративного судочинства України (тобто, до місцевого загального суду за місцем проживання позивача або за місцем знаходження відповідача).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.
Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.
Оскільки у відкритті провадження у справі суд відмовляє, тому сума судового збору у розмірі 551,20 гривень, сплачена позивачем, також підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 122, 210 ЦПК України, суддя
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про зобовязання вчинити дії.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, сплачений відповідно до квитанції № 602510061 від 25 травня 2016 р.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова