АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 жовтня 2005 року між банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 200 грн. зі сплатою 36 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 31 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 24 215 грн. 11 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 4 990 грн. 29 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 17 595 грн. 53 коп.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 1 129 грн. 29 коп. З урахуванням наведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 24 215 грн. 11 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 215 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4 990 грн. 29 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 595 грн. 53 коп., а також штрафів відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1 129 грн. 29 коп. (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судового витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що

підпис в договорі від 14.10.2005 року виконаний не відповідачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на його укладення та невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України. На підтвердження вказаної обставини було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, задоволене судом, однак, експертиза не проведена.

Разом з тим, клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та проведення оплати експертизи на адресу відповідача не надходило, а тому останній не мав можливості його виконати. Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув, помилково вважаючи за можливе провести розгляд справи без проведення судово-почеркознавчої експертизи. Крім цього, надані банком розрахунки, покладені в основу судового рішення, не мають відповідної печатки банківської установи та складені представником відповідача без підпису головного бухгалтера. Судом також не вирішено питання застосування строку позовної давності відповідно до поданої заяви. При цьому суд не звернув уваги на те, що Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яким установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не містить підпису відповідача. Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови не змінювались. Наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг затверджені наказом від 06.03.2010 року №8СП-2010-256 та не діяли в момент укладання договору 24.10.2005 року.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 200 грн. зі сплатою 36 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого за розрахунком банку станом на 31 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 24 215 грн. 11 коп.

Згідно зі змістом заяви клієнта від 24 жовтня 2005 року та пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами.

Відповідно до розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затверджених постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що між сторонами було укладено договір, про що свідчить заява ОСОБА_2 про видачу кредиту на платіжну картку, що є фактично договором приєднання.

Як вбачається із наданого представником позивача електронного реєстру ( а.с.207,208) ОСОБА_2 є клієнтом банку, який отримував кредитну картку.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 отримував картки за кредитним договором б/н від 25.10.2005 року в 2005 році, 10.08.2012 року, 11.02.2013 року, 1.07.2013 року, продовжуючи тим самим дію договору. ( а.с.205)

Із роздруківки виписки операцій за кредитним договором вбачається, що остання операція по кредитуванню відповідача відбулася 10.09.2012 року.( а.с.220).

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, до суду позивач звернувся 20 травня 2014 року, а тому загальний трирічний строк позовної давності позивачем не пропущено .

Посилання апелянта на ту обставину, що він не укладав договору кредиту із ПАТ КБ «ПриватБанком», не його підпис стоїть на заяві , не може бути прийнято судом до уваги, оскільки як вбачається із наданих представником позивача доказів, кредитна історія відповідача тягнеться із 2005 року, в заяві крім даних паспорту відповідача , вказане дівоче прізвище матері, тобто дані , які були відомі лише відповідачу, є фотографія відповідача із карткою позивача, що спростовує доводи апелянта в повній мірі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :