У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Славутицької міської ради Київської області до ОСОБА_4 про зміну розміру орендної плати за користування земельною ділянкою та стягнення заборгованості по платі за користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою Славутицької міської ради Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Славутицька міська рада Київської області звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15 березня 2011 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років, згідно з умовами якого відповідачу в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0, 0079 га. Запис про реєстрацію вказаного договору внесено в Державний реєстр земель 04 квітня 2011 року.

З метою забезпечення економічного регулювання земельних відносин та визначення розмірів плати за землю у м. Славутичі, були прийняті рішення від 08 липня 2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Славутича Київської області (станом на 01 жовтня 2010 року) та введення в дію нормативної грошової оцінки земель міста Славутича Київської області» та «Про встановлення розмірів земельного податку та орендної плати за землю та врегулювання питань, пов'язаних з проведенням нормативної грошової оцінки земель міста Славутича».

Зазначала, що через засоби масової інформації було надано інформацію про затвердження та введення в дію зазначених рішень, а відповідачу направлялись листи з указаною інформацією.

Крім того, 25 листопада 2013 року ОСОБА_4 було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, за змістом якого розмір оплати за надану їй в користування земельної ділянки збільшився до 1 032 грн 56 коп., у зв'язку з чим було підготовлено додаткові угоди про зміну розміру орендної плати та надано їх відповідачу.

Посилаючись на те, що додаткові угоди до договору оренди земельної ділянки ОСОБА_4 не підписані, просила зобов'язати відповідача підписати додаткові угоди № 1 та № 2 про зміну розміру орендної плати до договору земельної ділянки від 04 квітня 2011 року, стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за користування земельними ділянками на свою користь у розмірі 5 790 грн 93 коп., з яких 2 246 грн 71 коп. - заборгованість за період з 01 жовтня 2011 року по 22 грудня 2014 року та 3 544 грн 22 коп. - пеня.

Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 5 790 грн 93 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволенних позовних вимог про стягнення заборгованості та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Славутицька міська рада Київської області просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надав належну оцінку доказам в їх сукупності, правильно визначивши характер спірних правовідносин, обґрунтовано виходив із того, що п. 4.1 договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2011 року передбачено розмір орендної плати у розмірі 28 грн 44 коп. за місяць, заборгованість зі сплати якої за 2011 - 2014 роки відсутня, оскільки відповідач сплачував орендну плату у розмірі, визначеному умовами договору.

Крім того, апеляційний суд правильно зазначив, що зміни до договору оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку не вносилися, відтак відсутні підстави для нарахування орендної плати, виходячи з іншого розміру, ніж передбачено договором.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Славутицької міської ради Київської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська