Дата документу 11.05.2016
Справа № 501/598/16-ц
11 травня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
при секретарі Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на майно, яке належало ОСОБА_3, яка померла 28.09.2015 року, в звязку з тим, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані. Позивач зазначила, що вона є онукою ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за №2451. Відповідно до даного заповіту, ОСОБА_4, зробила розпорядження, яким все нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, на те, що вона за законом буде мати право, заповідала - ОСОБА_1 ОСОБА_4 знаходилась у безпорадному стані, який викликаний її хворобою, і позивач змушена була забрати жити її до свого власного житла, де вони вели спільне господарство. Тобто тривалий час та по час смерті 28.09.2015 року, ОСОБА_4 мешкала з онукою за адресою: м. Черноморськ, смт. Олександрівка, вул. Центральна (колишня Леніна), 45.
Постійно піклуючись про свою бабусю, позивач надавала їй як матеріальну так і фізичну допомогу, а саме: постійно купувала їй продукти в магазині, відповідно до її фізичного стану у разі необхідності купувала ліки. Оскільки бабця нічого не бачила будучі хворою по зору, відвозила її до поліклініки чи відділу пенсійного фонду м. Іллічівськ з метою оформлення соціальної допомоги. Відповідач не з'являвся не з'являвся за місцем мешкання ОСОБА_4, матеріальної допомоги не надавав, станом здоров'я не цікавився, не цікавився її особистим життям.
Також, після смерті ОСОБА_4, позивач виконала усі необхідні заходи щодо поховання та влаштування поминального обіду. При цьому відповідач також не з'явився на похорон ОСОБА_4, участі у похованні не приймав, ритуальні послуги на оплачував, обставинами смерті не цікавився. Усі ці заходи здійснювала позивач особисто, за власні кошти. У звязку з цими обставинами позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-5).
В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, на задоволені позовних вимог наполягала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не сповістив. Заперечень проти позову не надав.
На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ст.224 ЦПК суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає в смт. Олександрівка, по вул. Центральна (колишня Леніна), 45 Одеської області, та є онукою ОСОБА_4 (а.с.22-24).
28 вересня 2015 року ОСОБА_4, померла, про що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області зробив актовий запис №744 та 29 вересня 2015 року видав свідоцтво про смерть серії І-ЖД №429168 (а.с.6).
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, за №2451, згідно якого все нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати спадкодавцю, і на те, що вона за законом буде мати право, заповідала - ОСОБА_1 (а.с.7-9).
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 знаходилась у безпорадному стані, який викликаний її хворобою, у звязку з чим позивачка забрала жити її до власного житла, що підтверджується довідкою №3747 від 13 листопада 2015 року (а.с.24). Тобто тривалий час та по час смерті 28 вересня 2015 року, ОСОБА_4 мешкала з позивачем за адресою: Одеська область, м.Черноморськ, смт.Олександрівка, вул. Центральна (Леніна), 45.
Постійно піклуючись про свою бабусю, ОСОБА_1 надавала їй як матеріальну так і фізичну допомогу, а саме: постійно купувала їй продукти в магазині, відповідно до її фізичного стану, у разі необхідності купувала ліки. Оскільки бабця нічого не бачила, будучі хворою по зору, позивач відвозила її на власному автомобілі до поліклініки чи відділу пенсійного фонду м. Іллічівськ з метою оформлення соціальної допомоги.
ОСОБА_1 особисто, на прохання ОСОБА_4, займалась оформленням документів на землю, укладала від її імені усі необхідні угоди, підписувала документи, продавала на реєстрацію державні акти на право приватної власності на земельні ділянки та отримувала після державної реєстрації дані державні акти, на підставі довіреності, яку видавала ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1.
Весь цей час, відповідач не з'являвся за місцем мешкання ОСОБА_4, матеріальної допомоги не надавав, станом здоров'я не цікавився, не цікавився її особистим життям.
Після смерті ОСОБА_4, позивачем були виконані усі необхідні засоби щодо поховання та влаштування поминального обіду (а.с.12-15). Відповідач також не з'явився на похорон ОСОБА_4, участі у похованні не приймав, ритуальні послуги на оплачував, поминальні заходи не здійснював та не сплачував, обставинами смерті не цікавився.
Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.
Ст.1216 Цивільного кодексу України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Ч.1 ст.1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.»
Відповідно до п.4 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду.
У частинах 2 - 4 статті 1224 ЦК зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.
Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.
Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка за віком та станом здоров'я перебувала у безпорадному стані при житті, та поведінка відповідача полягала у його бездіяльності, які спрямовані на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування задовольнити.
Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 28 вересня 2015 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя