Справа № 464/2080/16-ц
пр.№ 2/464/890/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11.05.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борейкоа С.В.

за участю секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19607,05 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.07.2012 на підставі кредитного договору відповідачу надано грошові кошти у сумі 11500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 відсотків на рік від суми залишку заборгованості за кредитом, строком до 19.07.2014. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 08.02.2016 утворилась заборгованість у спірному розмірі. Просить позов задовльнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи.

Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 липня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір №ІКСАSHVG.12611.007, згідно з якого банк наданає позивальнику (ОСОБА_1І.) кредит у розмірі 11500,00 грн. зі сплатою 33 процентів за користування кредитом, комісією за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,05 % від суми кредиту по договору та терміном повернення кредиту до 19 липня 2014 року.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.530 ЦПК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, ч.4 ст.631 цього ж Кодексу, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Разом із тим, відповідно до ст.611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктом 6.3 договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що оскільки позивачем умови кредитного договору виконано та відповідач отримав суму кредитного ліміту, однак, останній взяті на себе зобов'язання не виконує, а тому згідно з розрахунком позивача, станом на 08 лютого 2016 року, утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19607,05 грн., з яких: 5148,98 грн. прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 4805,16 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 57,50 грн. поточна заборгованість за комісією, 965,10 грн. прострочена заборгованість за комісією, 8630,31 грн. сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що позовні вимоги підставні та обґрунтовані, ґрунтується на укладеному між сторонами кредитному договорі, а відтак, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 19607,05 грн., а позов задовольнити повністю.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом від сплати судового збору звільнений законом (п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі ст. ст.16, 530, 611, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст.10, 60, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2012 року №ІКСАSHVG.12611.007 у розмірі 19607 / дев'ятнадцять тисяч шістсот сім/ гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмір 551,20 грн. на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його отримання. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий С.В.Борейко