Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/65/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 61 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконкому Бердичівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2, про звільнення від виконання повноважень опікуна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2016 року

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до суду, в якій просила звільнити від повноважень опікуна недієздатного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2. В обґрунтування заяви зазначала, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18.05.2013 р. її брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано недієздатним та встановлено над ним опіку і призначено опікуна ОСОБА_2. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.10.2013 року її також було призначено опікуном недієздатного ОСОБА_3 Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 23.11.2012 р. до ОСОБА_3 були застосовані примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом. Починаючи з моменту призначення і по даний час свої обов'язки опікуна ОСОБА_2 не виконує. Ні одягу, ні продуктів харчування для ОСОБА_4 не купувала, не піклувалася про нього, а пенсію недієздатного використовувала на власні потреби. За період 2014-2015 років ОСОБА_2 лише декілька разів купувала ліки для недієздатного, туалетний папір, хлорку та миючі засоби. Крім того, категорично заперечувала проти того, щоб ОСОБА_3 повернувся додому після лікування. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26.10.2015 року недієздатному ОСОБА_3 змінено вид раніше застосованих примусових заходів медичного характеру зі звичайним режимом нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її проживання в м.Бердичів. 08.12.2015 року вона забрала недієздатного ОСОБА_3 з лікарні та з того часу він проживає разом з нею, вона здійснює нагляд за ним, опікується станом його здоров'я. Враховуючи зазначене вважає, що доля недієздатного ОСОБА_3 його дружину (опікуна) ОСОБА_2 не цікавить, їй потрібна лише його пенсія, яку вона бажає в подальшому використовувати на свої власні потреби, а тому просила заяву задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2016 року заяву задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від повноважень опікуна над недієздатним ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала їх необґрунтованими.

Представник органу опіки і піклування та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 96-97).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2012 року, яка була оголошена в судовому засіданні апеляційної інстанції, щодо неосудного ОСОБА_3 було застосовано заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 травня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним. Встановлено над ним опіку і призначено опікуна ОСОБА_2 (а.с.9).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2013 року опікуном недієздатного ОСОБА_3 призначено також ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно з письмовою інформацією Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради від 21.08.2015 р. №4859 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на лікуванні з 16.08.2012 р. та відвідується опікуном ОСОБА_2 один раз на місяць, опікуном ОСОБА_1 - декілька разів на місяць, також його постійно відвідують рідний брат ОСОБА_5 з дружиною. Всі відвідувачі приносять йому різні продукти харчування, засоби гігієни та інші необхідні речі. Водночас ОСОБА_3 відмовляється приймати будь-які передачі від дружини-опікуна ОСОБА_2

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року, змінено ОСОБА_3 вид раніше застосованих примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання опікуна ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

На даний час недієздатний ОСОБА_3 проживає разом зі своїм опікуном ОСОБА_1

ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_2 обов'язки опікуна не виконує, а лише отримує пенсію недієздатного ОСОБА_3 та використовує на свої потреби. За місцем реєстрації недієздатного залишилися його особисті речі, які ОСОБА_2 йому не віддає, не впускає його на подвір'я. Вона змушена була купувати для брата нові речі. Разом з братом вони проживають на її пенсію.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, допитані судом першої інстанції, підтвердили, що недієздатним ОСОБА_3 з 2012 року опікується його сестра ОСОБА_1 Він проживає разом з нею. Вона доглядає за ним, купує йому необхідні речі, продукти харчування та все необхідне.

ОСОБА_2 належних та допустимих доказів щодо виконання своїх обов'язків опікуна після повернення недієздатного з медичного закладу суду не надала.

До того ж, у своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначала, що недієздатний ОСОБА_3 кожного разу під час відвідування його в лікарні погрожував їй вбивством, вів себе агресивно по відношенню до неї, а тому з метою самозбереження вона заперечувала щодо зміни йому примусових заходів медичного характеру.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області при розгляді справи судом першої інстанції заяву ОСОБА_1 щодо звільнення ОСОБА_2 від обов'язків опікуна підтримала та просила її задовольнити.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст. 75 ЦК України та обґрунтовано звільнив ОСОБА_2 від обов'язків опікуна.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення заяви, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: