Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), посилаючись на те, що 30 вересня 2013 року між нею та ПАТ «Універсал Банк» був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи, за яким банком був відкритий рахунок на її ім'я. Маючи намір розірвати цей договір, що передбачено діючим законодавством України та відповідним пунктом договору, укладеного між сторонами, а також п. п.17.1, 17.2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи, вона неодноразово зверталась на адресу відповідача із заявами про розірвання договору банківського обслуговування, які не були задоволені. Вважала даний договір розірваним з 30 вересня 2014 року, коли повернула відповідачу платіжну картку.

На підставі наведеного, з урахуванням уточнень, просила розірвати договір банківського обслуговування фізичної особи з 30 вересня 2014 року та зобов'язати відповідача видати довідку про закриття банківського рахунку з 29 вересня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про розірвання договору про банківське обслуговування фізичної особи скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Універсал Банк» договір про банківське обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року, укладений з ОСОБА_3, розірвати з 30 вересня 2014 року. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відмова банку в розірванні укладеного між сторонами договору про банківське обслуговування фізичної особи за заявою позивача не відповідає умовам договору про банківське обслуговування фізичної особи та Умовам обслуговування рахунків фізичної особи.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Апеляційним судом установлено, що 30 вересня 2013 року між

ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи та відкритий рахунок. Даний договір був укладений з метою надання ОСОБА_3 кредиту та здійснення операцій щодо повернення отриманого кредиту відповідно до умов кредитного договору від 30 вересня 2013 року. Того ж дня на рахунок внесено платіж в сумі 11 637,66 грн, та 450 грн за відкриття рахунків.

30 вересня 2013 року між цими ж сторонами був укладений кредитний договір, п. 4.3 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості шляхом зарахування відповідних сум грошових коштів на свій поточний рахунок, вказаний у додатках до кредитного договору. Для видачі кредиту та погашення заборгованості за ним позичальнику ОСОБА_3 був відкритий рахунок в рамках пакета послуг «Еліт», де складовими є: поточний рахунок для погашення кредиту + ощадний рахунок + карта Visa Gold.

23 жовтня 2013 року ОСОБА_3 зверталась до ПАТ «Універсал Банк» з заявою про повернення грошей та розірвання договору поточного рахунку пакет «Еліт» як такий, що був нав'язаний банком без реального виконання.

30 вересня 2014 року ОСОБА_3 зверталась до відповідача із заявою про розірвання договору розрахунково-касового обслуговування від 30 вересня 2013 року у зв'язку з тим, що пакет «Еліт» не був наданий у повному обсязі з вини співробітників банку.

Дані заяви залишені без задоволення.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ПАТ «Універсал Банк» посилалось на те, що ухвалюючи рішення про зобов'язання розірвати договір, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки зазначена вимога позивачем не заявлялась. Крім того, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, при цьому, датою такого розірвання є дата ухвалення рішення судом про розірвання та набрання законної сили.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 3 ЦПК Українипередбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК Українипозивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на умови договору, згідно із якими кожна із сторін має право розірвати договір. Розірвання договору означає закриття всіх рахунків, відкритих за договором і припинення надання послуг за договором. Клієнт може розірвати договір в будь-який момент шляхом подання відповідної письмової заяви у відділення Банку не менше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору (п. п. 17.1, 17.2).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів із яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Ухвалюючи рішення про зобов'язання банку розірвати укладений між сторонами договір про банківське обслуговування фізичної особи від

30 вересня 2013 року, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не в повній мірі встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами, не визначився з правовою нормою, яка підлягала до застосування, не врахував, що зобов'язання виконати певні дії та саме розірвання договору мають різні правові наслідки та способи виконання судового рішення.

Викладене свідчить, що при вирішені спору, апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, відповідно до них не повно визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що в силу ч. 2

ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська