Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від18 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 28 грудня 1968 року. В період шлюбу у 1990 році сторони придбали та оформили на відповідача: земельну ділянку площею 0,100 га по АДРЕСА_1 та 48/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що вони не можуть досягнути домовленності про користування спільним сумісним майном, позивач просила його поділити, виділивши їй у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 та залишивши у власності ОСОБА_5 домоволодіння у м. Рівне.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виділено ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,100 га по АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2016 року виділено у приватну власність ОСОБА_5 48/100 часток домоволодіння, яке складається з: літ. «А-1» жила 1-4 вартістю 4 821 грн; літ. «А-1» жила 1-6 вартістю 3 466 грн; літ. «а.2» добудова вартістю 252 грн; літ. «а.3» ганок вартістю 163 грн;Ѕ літ. №1 огорожа вартістю 454 грн 05 коп.; Ѕ літ.1 замощення вартістю 747 грн 05 коп., а всього вартістю 9 904 грн, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на земельній ділянці площею 389,3 кв.м, яка знаходиться у приватній власності.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року залишено без змін.

Додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2016 року не оскаржено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент набуття права власності на земельну ділянку та житловий будинок, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Правильно визначивши характер спірних правовідносин, застосувавши згідно їх змісту норми правового регулювання, перевіривши обставини справи доказами, які оцінено за правилами ст. 212 ЦПК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про поділ майна подружжя з урахуванням визнання позову відповідачем у суді першої інстанції.

Наявність судового рішення про визнання права власності на земельну ділянку за одним з подружжя не впливає на порядок поділу зведеного на цій земельній ділянці будинку, оскільки у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди (ст. 30 ЗК України 1990 року).

Норми матеріального права судами застосовано правильно. Порушень процесуального закону не вбачається. Доводи касаційної скарги на законність судових рішень у справі не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта