Справа №293/1596/14-ц
УХВАЛА

26 травня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

секретаря - Давиденко Л.П.

з участю заявника - ОСОБА_2

державного виконавця

відділу ДВС - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу ДВС Черняхівського РУЮ, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду iз вищезазначеною скаргою про визнання дій державного виконавця ВДВС Черняхівського РУЮ Житомирської області Шмаюна І.В. щодо винесення постанови про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 1598,21 грн. неправомірними та про скасування даної постанови. В обґрунтування скарги зазначив, що при винесенні постанови про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 1598,21 грн. державним виконавцем не було дотримано вимог законодавства України. Дані дії державного виконавця скаржник вважає неправомірними, оскільки стягнень за виконавчим документом не проводилось, жодних виконавчих дій примусового характеру не вчинялось, так як виконавче провадження було спочатку зупинено, а після його поновлення виконавчий документ відкликано стягувачем. Вважає, що для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен обовязково вчинити виконавчі дії примусового характеру, а не тільки винести постанову. Така правова позиція зазначена також і в рішенні Верховного Суду України. У звязку з цим просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову державного виконавця від 19.04.2016 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 1598,21 грн.

ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав та зазначив, що виконавчі дії державним виконавцем не проводились, а тому і виконавчий збір він не повинен сплачувати. Стягувачем було відкликано виконавчий документ і відповідно рішення суду не виконувалось в примусовому порядку. Арешт на майно накладався в момент відкриття виконавчого провадження, опис майна на яке мав накладатися арешт не проводився, кошти стягувачу не передавались, а тому дії державного виконавця при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору вважає неправомірними, а тому просить скасувати постанову про стягнення з нього 1598,21 грн.. виконавчого збору.

Державний виконавець відділу ДВС Черняхівського РУЮ ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав, та пояснив, що 19.11.2015 року керуючись ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій боржнику надавався строк для добровільного виконання до 25.11.2015 року. При відкритті провадження було накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона його відчуження, при цьому перевірка наявності майна не проводилась, акт опису майна також не складався. В семиденний строк боржник рішення не виконав. 30.12.2015 року боржником було подано клопотання з проханням відстрочити термін виконання постанови у звязку з поданням заяви про перегляд судових рішень до ОСОБА_4 у цивільних справах Верховного Суду України, в якому за безпідставністю вимог йому було відмовлено. 23.02.2016 року від стягувача до ДВС надійшла заява про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. 08.04.2016 року було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн, які ним сплачені. 18.04.2016 року винесено постанову на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувачеві та відповідно до ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» скасовано накладений арешт. 19.04.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору. Дану постанову вважає законною, оскільки діяв у межах своїх повноважень та виніс постанову про стягнення виконавчого збору відповідно до норм чинного законодавства. Також зазначив, що відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (зміни винесено 15.02.2015 року) виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем виконавчих заходів примусового виконання, а тому просив в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю вимог.

Представник ТОВ «Авто Просто» в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності, скаргу вважає підставною та не заперечував проти її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні із пояснень державного виконавця встановлено, що 19.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надано строк для добровільного виконання до 25.11.2015 року. 19.11.2015 року при відкритті провадження накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, при цьому перевірка наявності майна боржника не проводилась, акт опису майна також не складався. В семиденний строк боржник рішення не виконав. 30.12.2015 року боржником було подано клопотання з проханням відстрочити термін виконання постанови у звязку з поданням заяви про перегляд судових рішень до ОСОБА_4 у цивільних справах Верховного Суду України, в якому за безпідставністю вимог йому було відмовлено. 23.02.2016 року від стягувача до ДВС надійшла заява про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. 08.04.2016 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн, які ним сплачені. 18.04.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та скасовано накладений арешт. 19.04.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Вказані обставинами сторонами не оспорюються.

В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права.

Законом України «Про виконавче провадження»(далі Закон) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 2 квітня 2012 р. за № 489/20802(далі Інструкція) встановлено порядок організації виконання рішення суду у примусовому порядку та ряд дій, яких державний виконавець повинен неухильно дотримуватись при вжитті заходів примусового виконання рішень (ст.ст. 5,11, 52,55,57 Закону та п.п 3.12, 11.1, 13.3 Інструкції).

Статтею 28 Закону встановлено, що виконавчий збір стягується з боржника незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим законом.

Однак відповідно до правової позиції Верховного Суду України, які були викладені в рішенні від 06.07.2015 року по цивільній справі №6-785цс15, що є обовязковою для застосування судами усіх інстанцій у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, встановлено, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього термін рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що виконавчий документ стягувачем відкликано, державним виконавцем не надано суду жодних доказів вчинення ним дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, та те, що відповідно до положень ст. 360 -7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками ..та з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обовязковим для застосування судами усіх інстанцій, суд приходить до висновку, що постанову державного виконавця від 19.04.2016 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1598,21 грн. з ОСОБА_2 слід скасувати , а дії державного виконавця щодо винесення даної постанови визнати неправомірними.

Крім того, керуючись п.14 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за №6, розділом VII ЦПК України, Законом України "Про судовий збір" (частина перша статті 3), встановлено, що сплата судового збору по даній категорії справ не передбачена, будь-які інші судові витрати, повязані з розглядом справи, відсутні, а тому суд приходить до висновку, що будь-яких підстав для стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи при задоволенні скарги заявника з відділу ДВС Черняхівського РУЮ, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383, 386-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу ДВС Черняхівського РУЮ задовольнити .

Визнати дії державного виконавця ВДВС Черняхівського РУЮ Житомирської області Шмаюна І.В. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Черняхівського РУЮ Житомирської області Шмаюна І.В. від 19.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВДВС Черняхіаського РУЮ Жииомирської області виконавчого збору в сумі 1598,21 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляцшної скарги до Апелящйного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апелящйна скарга подаеться протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча- суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія: вірно

Суддя: