АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача Каракая О.В.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулася до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувала тим, що 08.04.2008 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 80/П/49/2008-840 згідно з умовами якого банк надавав позичальнику ОСОБА_4 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 104 100 грн. із розрахунку 19,6% річних строком до 08.04.2015.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе обов'язків позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 297 052,42 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2016 закрито провадження у справі в частині позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 97 866,95 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 38 541 грн. та пені в сумі 7 374,20 грн. (а.с. 89).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2016 позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №80/П/49/2008-840 в сумі 74 530,78 грн.Вирішено питання судового збору (а.с.90-93).

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на незаконність та необгрунтованість висновків суду в частині зменшення розміру пені, оскільки суд безпідставно не врахував те, що пеня нарахована у відповідності з умовами укладеного сторонами договору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю та необґрунтованістю і просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Слід зауважити, що рішення суду оскаржено позивачем фактично лише в частині зменшення судом розміру пені. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов договору, підлягає стягненню з відповідача. Разом з цим, суд, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір нарахованої позивачем пені, оскільки остання була значно завищеною.

Висновок суду про наявність правових підстав для зменшення пені є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 08.04.2008 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 80/П/49/2008-40 згідно з умовами якого банк надавав позичальнику ОСОБА_4 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 104 100 грн. із розрахунку 19,6% річних на рік строком до 08.04.2015.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Відповідач ОСОБА_7 поручався перед позивачем за належне виконання ОСОБА_4 кредитного договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.11.2012 стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» 149 596,54 грн. з яких: сума основного боргу - 97 866,95 грн., заборгованість по відсотках 38 541,53 грн., пеня за порушення строків повернення кредитних коштів - 7 374,20 грн. та 5 813,86 грн. індексації за період прострочення (а.с. 35).

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує. У зв'язку з чим станом на 08.07.2015 (без урахування заборгованості встановленої рішенням Дніпровського районного суду від 20.11.2012) наявна заборгованість за кредитом у сумі 153 269,74 грн. з яких: 73 530,78 грн. - несплачені відсотки; 69 328,96 грн. - несплачена пеня; 10 410 грн. - несплачений штраф.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012, положення частини третьої статті 551 ЦК Українипро зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу.

Скориставшись правом, передбаченим ст. 551 ЦК України, суд з урахуванням фактичних обставин справи та з огляду на наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача боргу, в тому числі і пені, правомірно і справедливозменшив нараховану позивачу неустойкудо суми 1 000 грн.

Доводи скарги про те, що суд не мав права зменшувати пеню до вказаної суми не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки ст. 551 ЦК Українине містить обмежень щодо суми, до якої може зменшуватись пеня, з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи викладені в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва