н/п 2/490/1068/2016 Справа № 490/323/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
12 вересня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Гудковій Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У січні 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №ML-400/054/2008 від 21.04.2008 р. в розмірі 1 317 037,40 грн.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце повідомлялися судом неодноразово належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
21.04.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №SR-400/054/2008, відповідно до якого остання зобовязалася солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором.
23.03.2009 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №1 до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до якого сторони внесли певні зміни до зазначеного кредитного договору.
23.09.2009 р. між Банком та ОСОБА_2 був укладений Додатковий договір №1 до вищевказаного договору поруки, відповідно до якого сторони внесли певні зміни до зазначеного кредитного договору.
21.12.2009 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №1 до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до якого сторони внесли певні зміни до зазначеного кредитного договору.
21.12.2009 р. між Банком та ОСОБА_2 був укладений Додатковий договір №1 до вищевказаного договору поруки, відповідно до якого сторони внесли певні зміни до зазначеного кредитного договору.
Відповідно до повідомлення Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 04.08.2016 року, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-258/11, виданих 22.09.2011 року Центральним районним судом м.Миколаєва. 20.05.2014 року державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження по п.2 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що до відділу надійшла ухвала від 17.03.2014 видана Заводським районним судом м.Миколаєва по справі №6/487/124/14 про визнання мирової угоди, укладеної між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_2
У звязку з тим, що відповідачами не було дотримано вимог умов Мирової угоди та на підставі п.5.1 Мирової угоди, на адресу відповідачів надсилалися вимоги про погашення заборгованості від 17.11.2015 року, відповідно до яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимагає виконати боргові зобовязання в повному обсязі, протягом 1 банківського дня з дати отримання цієї вимоги.
Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 1 317 037,40 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 53 415,16 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 1 239 605,62 грн.; заборгованість по відсоткам 3336,57 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 77 431,78 грн.-станом на 17.11.2015 року.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що зі змінами до чинного законодавства, ухвалу про затвердження мирової угоди виключено із переліку виконавчих документів, передбачених ст.17 Закону України «Про виконавче провадження». Тому у разі невиконання стороною умов мирової угоди у добровільному порядку, заінтересована особа має звернутися до суду з позовом про спонукання виконання мирової угоди у примусовому порядку ст.16 ЦК України (п.8 відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди).
Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік виконавчих документів, які відповідно до цього Законупідлягають виконанню державною виконавчою службою.
Згідно із ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов»язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення постанови.
Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття «мирова угода», порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між стронами виникають визначені ними у мировій угоді зобов»язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення, так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, пов»язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені Розділом VІ ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання (ст.368 ЦПК України).
Враховуючи вищезазначене, ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, і серед таких документів відсутня ухвала про визнання мирової угоди.
За таких обставин, дійсно спірні правовідносини регулюються нормами ст.ст.526, 625 ЦК України, тому наявні підстави для задоволення позову про зобов'язання відповідачів виконати умови мирової угоди, та стягнення з останніх заборгованих сум.
Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23.09.2015 року у разі невиконання однією із сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукань до виконання мирової угоди.
Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутністю такого - суд виходить із загальних засад законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.
Зазначене кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, підлягають виконанню Державною виконавчою службою рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчими документами є ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом.
У разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди, якщо ухвала суду про визнання мирової угоди відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає виконанню державною виконавчою службою.
В той же час, якщо ж ухвала суду про визнання мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.
Підписуючи умови мирової угоди сторони фактично замінили одне зобов»язання іншим, умови якого викладені в тексті мирової угоди і визнані судом.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, в силу частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Підписуючи умови мирової угоди сторони погодили графік погашення заборгованості шляхом розстрочення платежів в рахунок погашення суми боргу за Кредитним договором.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу в примусовому порядку.
Частиною ч. ст. 202, ч. 1 ст. 626 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.
Таким чином, суд визнає, що зазначена вище мирова угода є договором, укладеним між сторонами в належній формі, а тому на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання.
Така позиція щодо правової природи мирової угоди викладена в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 року, яким сформулювані обовязкові для всіх судів України правові позиції.
А тому, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача всього боргу за мировою угодою, а саме боргу в сумі 51 455,50 доларів США , що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 194 127 грн. 78 коп.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, у зв'язку з чим з них необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за мировою угодою у сумі 1 194 127 грн. 78 коп.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 9877 грн. 78 коп.- з кожного.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі по 9877 грн. 78 коп. з кожного.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.