ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/218/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2016року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Панаід І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора, про встановлення батьківства та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, -

встановив:

21 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 в якому, з урахуванням уточнень, просить суд встановити батьківство померлого ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за позивачем право власності на ? частини квартири №102 в м. Чугуєві по вулиці Харківській в будинку № 130 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті ОСОБА_5, померлого 07.01.14, відкрилась спадщина на ? частину квартири №102 в м. Чугуєві по вулиці Харківській в будинку № 130, яка за життя належала йому на праві власності. Батьківство ОСОБА_5 щодо позивача документально не підтверджено, але мати позивача ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_5 проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з березня місяця 1983 року по 1989 рік в АДРЕСА_1, а тому, на думку позивача, є підстави для встановлення факту батьківства і визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5

В судовому засідання позивач та її представник ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення відповідно до викладеного в позовній заяві, просять позов задовольнити. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що звернулась до суду із позовом, бо вважає, що батько повинен був залишити їй майно у спадок, при цьому обставин щодо його життя та стану здоровя вона достеменно не знає бо батько з нею не спілкувався, вони бачились випадково на вулицях міста, ОСОБА_5 перебував у нетверезому стані, уникав спілкування. Про те, що ОСОБА_5 був хворий та потребував допомоги позивач здогадувалась, але вважала, що відповідач по справі чинила б перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і тому не відвідувала його.

Третя особа ОСОБА_3 з позовом погодилась, вважала його обґрунтованим і просила задовольнити, вказавши, вона дійсно проживала з ОСОБА_5 однією сімєю, вела з ним спільне господарство, має дочку ОСОБА_1, батьком якої є ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що речей ОСОБА_5 у неї не було, дитину з пологового будинку останній не забирав, на реєстрації дитини в РАГСі ОСОБА_5 присутній не був. Оскільки коштів на утримання дитини було недостатньо, вона зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, але відповідне рішення судом прийнято не було. З батьками та родичами ОСОБА_5 ні ОСОБА_3, ні її донька - позивач по справі знайомі не були, до першого класу та протягом навчання ОСОБА_1 до школи ОСОБА_5 її не відводив та школу не відвідував.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи, що позивачами не надано суду достатніх доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вели спільне господарство і проживали як сімя, що саме ОСОБА_5 був біологічним батьком ОСОБА_1 та піклувався про неї, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представники третіх осіб: відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши сторони по справі, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до такого висновку.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 народилася 14 серпня 1987 року у м. Чугуєві, що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.10). Її батьками вказані (російською мовою) мати «Резанович Надежда Сергеевна», батько - ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 19.01.74р., між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, прізвищем дружини та чоловіка після укладення шлюбу є «Куц» (а.с.39).

Згідно довідки характеристики (а.с.11), свідоцтва про право власності на житло (а.с.40) власниками квартири АДРЕСА_2 в рівних частках - по ? частці є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер 07.01.2014 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений статтею 1270 ЦК України термін (шість місяців) звернулась ОСОБА_2, заведена спадкова справа, видано свідоцтво про право власності на спадщину дружині померлого: на ? частку квартири АДРЕСА_2, земельну ділянку по вул.Абрикосова, 39 в м.Чугуєві Харківської області (56).

Частинами 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Як слідує із Кодексу про шлюб та сімю УРСР, який діяв на час народження позивачки, а саме із ч.ч. 2, 3 ст. 53 - у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України обовязок подання доказів покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Джерелом таких доказів є пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, покази свідків, письмові докази, речові докази, висновки експерта.

Оцінюючи надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог докази суд вважає, що свідки дали неоднозначні та суперечливі пояснення щодо обставин справи.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що знайома з ОСОБА_3 з 1982 року, оскільки мешкали поряд. ОСОБА_5 знає з того ж часу, зазначила, що померлий ОСОБА_5 одружуватись на ОСОБА_3 наміру не мав, дитину реєструвати на своє імя не бажав, хоча був цивільним чоловіком ОСОБА_3, виділяв гроші на утримання дитини.

Свідок ОСОБА_11, вказала, що з ОСОБА_3 з 1986 до 1990 року вона не спілкувалась, але їй відомо, що батьком дитини ОСОБА_3, яка народилася в 1987 році, був ОСОБА_5, про це знала вся його сімя, саме останнього свідок неодноразово бачила в квартирі ОСОБА_3, ОСОБА_5 виділяв кошти на утримання їх спільної доньки.

Свідок ОСОБА_12, вказала, що знайома з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 1982 року. В 1982-83 році у ОСОБА_3 народилася дитина, яку ОСОБА_5 визнавав своєю дочкою.

Натомість покази вищевказаних свідків спростовуються показами інших допитаних як свідків осіб. Так, свідок ОСОБА_13, яка є рідною сестрою ОСОБА_5, вказала, що вона зі своїм братом ОСОБА_5 була в довірчих відносинах, вони постійно спілкувались, але жодного разу брат не розповідав їй ані про дитину, ані про іншу жінку. Весь час ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 В робочий час їхав на обід додому, а після роботи також їхав додому. Ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_3 свідок ніколи не бачила, з ними не знайома.

Свідок ОСОБА_14 показав, що працював з ОСОБА_5 з 1982 по 1995 роки, після роботи часто повертався з ОСОБА_5 додому, оскільки проживали неподалік один одного. Він спілкувався з ОСОБА_5 до смерті останнього, але жодного разу про наявність у ОСОБА_5 дитини нічого не чув. Коли ОСОБА_5 був у лікарні, його, окрім дружини ОСОБА_2, ніхто не відвідував. ОСОБА_5 також підтримував тісні взаємини із своєю сестрою ОСОБА_13, яка працювала з ним разом на підприємстві.

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_5 був хрещеним батьком її дочки, і жалів, що в нього не має рідних дітей. ОСОБА_5 давав гроші на покупку квартири її дочці і вона ніколи не чула, щоб ОСОБА_5 визнавав когось своєю дитиною.

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона з сімєю Куц проживала завжди поруч, тісно з ними спілкувалася і в робочі і в святкові дні, все знала про ОСОБА_5, бачила його практично щодня або зранку або у вечері після роботи, але жодного разу не чула про наявність у ОСОБА_5 дитини.

Аналізуючи надані позивачем письмові докази наявні в матеріалах справи довідки з місця проживання позивача та третьої особи (а.с.7-9), суд зазначає, що вони складені не уповноваженою посадовою особою з порушенням порядку оформлення документів, не містить безмовних даних щодо батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 Такого висновку суд дійшов, виходячи з показів допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10, яка вказала, що відповідні довідки були складені не працівником КЖРЕП м.Чугуєва, підписи осіб на довідках завірялись без участі таких осіб, а допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, чиє прізвище як особи, що завіряє підписи, вказано в довідках, пояснив, що підпис напроти його прізвища йому не належить, а належить головному інженеру підприємства ОСОБА_18, в довідці завіряються тільки підписи, а не відомості, що в ній зазначені, достовірність яких жодним чином не перевіряється. ОСОБА_19, будучи допитаним як свідок, пояснив, що дійсно підписав зазначені довідки, але осіб, чиї підписи завіряв, він особисто не перевіряв і не бачив, довідки на підпис йому давали виконавці.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", у п. 13 розяснюється, що підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_20 та ОСОБА_5 не перебували між собою у шлюбі, жодного беззаперечного доказу на те, що вони вели спільне господарство і проживали однією сімєю суду надано не було, як не доведено належними доказами і те, що ОСОБА_5 піклувався про позивачку, як про свою дитину, виховував її, надавав матеріальну допомогу, визнавав себе батьком дитини, тощо.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про недоведеність вимог з приводу того, що ОСОБА_5 є батьком дитини, адже питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, однак позивачем не було надано жодного беззаперечного, належного, допустимого та достатнього доказу, на підставі якого суд міг би визнати померлого ОСОБА_5 батьком ОСОБА_1

Що ж стосується вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на квартиру № 102, розташовану в м. Чугуєві по вулиці Харківській в будинку № 130, такі вимоги також не підлягають задоволенню, адже жодних доказів того, що ОСОБА_5 був біологічним батьком ОСОБА_1 надано суду не було. Крім того, ОСОБА_1 у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, що вбачається із вищенаведеної відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори, доказів спільного проживання з померлим ОСОБА_5 також не представила, а отже вона не може вважатись спадкоємцем ані першої ані четвертої черги. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки належних доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано, в позові належить відмовити за його недоведеністю.

Беручи до уваги вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Керуючись ст.ст. 11-15, 60, 88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора, про встановлення батьківства та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя