Справа № 168/277/16-ц
Провадження № 2/168/129/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що він є спадкоємцем за заповітом після баби ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном на час відкриття спадщини, звернувся в нотаріальну контору, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Зазначає, що в ОСОБА_2 інших спадкоємців немає, а тому вважає, що має право на дане спадкове майно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним.

Старовижівською селищною радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, проти задоволення заяви заперечень немає.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, наданої для огляду в судовому засіданні спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.4/.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, збудований у 1960 році, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у якому вона проживала. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном /а.с. 5/. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с. 5/.

Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався 12 січня 2001 року, державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори Хвещук А.В. /а.с.6/.

Позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с.11/, відмова нотаріуса є обгрунтованою, інших спадкоємців які претендують на спадщину немає, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи /а.с. 23/.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що вона за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, захисти своє право позивач може лише у судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 524, 527, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.15, 60, 62,174, 212-215 ЦПК,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем смт. Стара Вижівка Волинської області право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона