Справа №: 398/260/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" вересня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Крімченко С.А.,

при секретарі -Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом і просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за ? частину спільного майна співвласників в сумі 56833 грн. 92 коп. за автомобіль"MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport", 2005 року випуску. Мотивує позов тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з 08.07.1994 року. Шлюб між ними був розірваний 16.11.2011 рокуВід шлюбу мають дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.Діти проживають з нею , а відповідач сплачує аліменти на утримання дітей.Після розірвання шлюбу вони з відповідачем розділи майно, яке належало їм на праві спільної сумісної власності. Позивач запропонував не включати спірний автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport"до розподілу , обіцяючи вирішити дане питання пізніше. Спірний автомобіль був придбаний за рахунок кредитних коштів, наданих Укрсиббанком.Кредит був виплачений під час спільного проживання.Автомобіль був оформлений на відповідача. Згідно висновку експертного дослідження від 3 квітня 2012 року вартість автомобіля становила 113 667 грн. 82 коп. 26 травня 2011 року органами МРЕВ зазначений автомобіль ОСОБА_1 знято з реєстраційного обліку (а.с.28 т.1).

27 травня 2011 року ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену довіреність на управління, володіння та розпорядження вищевказаним автомобілем на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.25 т.1).

4 липня 2011 року у порядку передоручення ОСОБА_5 видав довіреність ОСОБА_8 та ОСОБА_9. 5 липня 2012 року ОСОБА_8 продав даний автомобіль ОСОБА_10. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля виходить за межі дрібного побутового і відповідач мав отримати її дозвіл на продаж, але цього не зробив.Відповідач позбавив її права власності на спільне майно, а саме автомобіль"MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport", 2005 року випуску.Коштів від продажу автомобіля вона не отримала.Тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов і просять його задоволити.

Відповідач та його представник позов не визнали.Просять відмовити в задоволенні позову.Зазначили, що позивачка знала про видачу доручення на автомобіль і про продаж автомобіля.Кошти від реалізації автомобіля використали спільно. Крім того, вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду і просять застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши позивача та відповідача, їх представників, покази свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ч.1ст.61 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).

Положеннями ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення закріплені у ч.2 ст.372 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 3 ст.370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється в порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 08.07.1994 року ними придбано автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport", 2005 року випуску, зареєстрований за відповідачем, вартість якого становить згідно висновку оцінювача 113 667 грн. 82 коп .Автомобіль придбаний за рахунок кредитних коштів, наданих Укрсіббанком.

Сторони визнали, що кредит , який був отриманий на придбання спірного автомобіля ,ними був погашений під час спільного проживання.

Судом встановлено, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 16.11.2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Даним рішенням встановлено, що сторони припинили спільне проживання з серпня 2011 року.

В судовому засіданні по даній справі позивачка зазначила, що відповідач вивіз речі з будинку в серпні 2011 року.А фактично не проживали разом з травня 2011 року, так як у відповідача була інша сім»я.

Встановлено, що 26 травня 2011 року органами МРЕВ зазначений автомобіль ОСОБА_1 знято з реєстраційного обліку .

27 травня 2011 року ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену довіреність на управління, володіння та розпорядження вищевказаним автомобілем на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 .

4 липня 2011 року у порядку передоручення ОСОБА_5 видав довіреність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На підставі довідки-рахунку №КІМ 847700 від 26 липня 2011 року Дніпровським ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області спірний автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску, 27 жовтня 2011 року зареєстрований за ОСОБА_8 .

5 липня 2012 року ОСОБА_10 продано ОСОБА_8 даний автомобіль і 11 липня 2012 року ОСОБА_10 зареєстрував даний автомобіль на своє ім'я в органах МРЕВ ДАІ.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20.03.2013 року між сторонами поділене спільно нажите майно.Спірний автомобіль не був предметом розподілу.Позивачка протягом 2013 - 2015 років намагається вирішити питання щодо спірного автомобіля, подаючи позов про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Справа розглядалася неодноразово. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 8 квітня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу даного автомобіля недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.Так як позивачка протягом 2013 - 2015 років намагається в суді довести своє право на спірний автомобіль, то суд вважає, що вона не пропустила строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, про застосування якого заявлено в судовому засіданні представником відповідача.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач розпорядився спірним автомобілем без її згоди.Коштів від продажу даного автомобіля їй не надав.Автомобіль був проданий тоді, коли вони вже припинили спільне проживання. Припинили спільне проживання з серпня 2011 року, а автомобіль був проданий в жовтні 2011 року.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що кошти за даний автомобіль отримав в травні 2011 року, не пам»ятає яку суму отримав і від кого.У нього немає доказів , що кошти від реалізації автомобіля він дав позивачці.Зазначає, що позивачка знала, що він видав доручення на даний автомобіль, а потім продав його.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знає сім»ю ОСОБА_1, часто з ними спілкувалася, приходила до них. В травні 2011 року відповідач з речами виїхав з спільного будинку.Їй відомо, що подружжя ОСОБА_1 придбало автомобіль MITSUBISHI в кредит, кредит був виплачений під час спільного проживання.В грудні 2011 року вона бачила відповідача на іншій машині і він сказав, що продав автомобіль MITSUBISHI . Вона пропонувала відповідачу виплатити позивачці частину коштів від продажу автомобіля, але відповідач відмовився.Саме від неї ОСОБА_1 дізналася, що відповідач продав автомобіль.

Згідно з п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивачем надано висновок №43.2012 експертного автотоварознавчого дослідження від 3.04.2012 року, згідно якого вартість автомобіля "MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport", 2005 року випуску становить 113667 грн. 82 коп.

Представник відповідача та відповідач погодилися з даною оцінкою автомобіля в судовому засіданніі і не оспорили її.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль є спільною власністю подружжя, позивач просила стягнути з відповідача її долю у грошовому еквіваленті із спільної власності,відповідно до ст.ст.69-71 СК України, ст.372 ЦК України з останнього на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості її частки у спільному майні подружжя, тобто 1/2 частки в сумі 56833 рн. 92 коп.

При цьому, обов»язкова згода другого із подружжя в цьому випадку законом не передбачена.

Крім цього, законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного із подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного із подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім»ї майна. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-7цс15 від 8.04.2015 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню також підлягає 568 грн. 33 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 69-71 СК України , ст.. 209, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки автомобіля марки "MITSUBISHI Outlander 2.4 Sport", 2005 року випускув розмірі 56833 грн. 91 коп., а також 568 грн. 33 коп., понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий