Справа № 212/2086/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Колочко О.В.,

секретарі судового засідання - Деменко А.С.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання його таким, що втратив право користування житлом.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Використовуючи свої права власників, вселили в належну їм квартиру свого батька - відповідача ОСОБА_4 Однак з 1 жовтня 2013 року відповідач не проживає в спірній квартирі, з якої виїхав до іншого місця мешкання з іншою сім'єю. Позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою, оскільки факт реєстрації в належній позивачам квартирі відповідача створює значні перешкоди в користуванні квартирою, крім того позивачі несуть додаткові витрати на оплату комунальних послуг.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.01.2010, який зареєстрований у встановленому законом порядку в КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с. 5-6, 8).

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 148 (а.с. 6 зворотній бік).

Як вбачається з довідки № 4, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-КОМ» та погодженою ТОВ «Житлокомцентр» від 31.03.2016, в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2, ОСОБА_3, зокрема зареєстрований ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько власників (а.с. 10).

Відповідно до акту від 04 квітня 2016 року, складеному мешканцями будинку АДРЕСА_1 та затвердженому директором ТОВ «Житлокомцентр», ОСОБА_4 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з 01 жовтня 2013 року (а.с. 17).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачам на праві приватної спільної часткової власності, непроживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні як колишнього члена сім'ї власника, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 169, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування належною їм на праві приватної спільної часткової власності квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Колочко