Справа № 492/1756/15-ц
Провадження №2/492/906/15
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Іванової Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 р. ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся з позовом до Головного управління статистики в Одеській області (далі за текстом відповідач) про відшкодування моральної шкоди в наслідок незаконного звільнення з роботи (а. с. 1 3).

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 р. визнано незаконним та скасовано наказ №20 Головного управління статистики в Одеській області від 13.08.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі Одеської області у звязку зі скороченням; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області Державної служби статистики України; ухвалено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13.08.2014 р. по день поновлення на роботі.

У зв'язку з незаконним звільненням з роботи, позивач перенес тяжкий психологічний шок, що причинило моральні страждання, крім того до теперішнього часу позивач не отримав середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13.08.2014 р. по день поновлення на роботі; поновлення на посаді відбулось тільки від 19.11.2015 р.

Позивач вважає, що відповідачем вчиненні протиправні дії, безпідставно і систематично порушенні його права, які завдали моральну шкоду, тому з урахуванням глибини та тривалості страждань у звязку з незаконним звільненням з роботи, позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, надали до суду заперечення, в обґрунтуванні своєї позиції зазначили, що позов не обґрунтований, позивачем пропущений строк позовної давності, тому просимо суд закрити провадження по даній цивільній справі (а. с. 14, 15, 24 29, 63, 75 77, 100 - 102).

У відповідності зі ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених сторонами доказів.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Спір виник з приводу спричинення моральної шкоди завданої позивачу незаконним звільненням.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників.

Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Як вбачається з копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду Одеської області від 14.01.2015 р., визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 від 13.08.2014 р. з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі у звязку зі скороченням та поновлено на посаду начальника відділу статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області Державної служби статистики України (а. с. 4 6, 37 39).

Відповідно до копії наказу №17-к від 19.01.2015 р., виданого Головним управлінням статистики в Одеській області, позивача поновили на рівнозначній посаді начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області з 13.08.2014 р. (а. с. 43)

У суду не виникає сумніву щодо легітимності прийнятого відповідачем наказу за №17-к від 19.01.2015 р., стосовно поновлення позивача на рівнозначній посаді, з підстав того, що вищестоящою установою (Державною службою статистики України), у підпорядкуванні якого знаходиться відповідач, по даному розпорядчому документу надана оцінка на відповідність його вимогам чинного законодавства ( а. с. 52).

19.11.2015 р. Головне управління статистики в Одеській області видало наказ №330-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 Г.» на посаді начальника відділу статистики в Арцизькому районні Головного управління статистики в Одеській області Державної служби статистики України та призначено виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в установленому законодавством порядку (а. с. 53).

Судом встановлено, що у період з 17.09.2014 р. по 11.09.2015 р. позивачу виплачувалась допомога по безробіттю з урахуванням страхового стажу в сумі 26 818,20 грн. Даний висновок викладено в акті №61 про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, при цьому зазначено, що позивач звільнена з роботи 18.08.2014 р. за п. 1 ст. 40 КЗпПУ зі скороченням чисельності працівників. Зареєстрована як безробітна в Арцизькому центрі зайнятості з 10.09.2014 р., допомога по безробіттю призначалась з урахуванням страхового стажу. Допомогу по безробіттю одержала в повному обсязі. Згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 р. у справі №815/5247/14 та наказом Головного управління статистики в Одеській області від 19.11.2015 р. за №330-к ОСОБА_1 поновлена на посаді начальника відділу статистики в Арцизькому районі від 19.11.2015 р. (а. с. 54 55).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 р. встановлено, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 р. у справі №815/5247/14 виконана у повному обсязі (а. с. 64 з. б.).

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Саме по собі незаконне звільнення з роботи позивача спричинило моральну шкоду, оскільки внаслідок такого звільнення були порушені нормальні життєві звязки як працівника, через порушення звичного способу життя.

З матеріалів справи вбачається, що позивач саме у період часу, коли його не законно звільнили з роботи, знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні Арцизької центральної районної лікарні з 21.07.2014 р. по 12.08.2014 р., відповідно до виписки епікризу із історії хвороби за №3802/813 з діагнозом гіпертонічне захворювання II стадії, з кризовою течією (а. с. 93).

У звязку з психологічними стражданнями, позивач з 14.08.2014 р. по 21.08.2014 р. знаходився на лікарняному, відповідно до копії листка непрацездатності серії АГЕ №560585 (а. с. 9).

Крім того, у звязку із хворобою, позивач поніс матеріальні витрати на обслідування та придбання ліків (а. с. 94, 95).

Про моральні страждання позивача у період звільнення його з роботи, в судовому засіданні підтвердили свідки: ОСОБА_2 (а. с. 104), ОСОБА_3 (а. с. 105).

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позивач переніс моральні страждання внаслідок незаконного звільнення з роботи, тому йому спричинена моральна шкода.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України). Частиною 1 цього закону передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону, підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237 -1 КЗпП України - є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Факт незаконного звільнення позивача з роботи, встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 р. (а. с. 4 6, 37 39).

Виходячи з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода підлягає відшкодуванню з моменту початку неправомірних дій (бездіяльності) відповідача і до їх припинення.

У пункті 13 вказаної постанови розяснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13.01.2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування, відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України (а. с. 7. 8, 40 42, 44 51, 64 69, 78, 79, 107 109).

Згідно частини 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в 3 (тримісячний) строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Виходячи з викладеного, позивач дізнався про порушення свого права з 13.08.2014 р. і це порушення тривало до 14.01.2015 р., коли звільнення ОСОБА_1, за рішенням суду було визнано незаконним та позивач була поновлена на роботі.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права від 17.12.2015 р., тобто після спливу 3 (тримісячного) строку позовної давності. Обґрунтування та доказів поважності причин пропуску для звернення до суду позивач не надав і таких в матеріалах справи немає.

Вбачається, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення з позовом до суду, тому у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління статистики в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільнення з роботи слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 233, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління статистики в Одеській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10 (десятиденний) строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова