У х в а л а

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництвом житлового будинку спільною частковою власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки та 18/25 частини житлового будинку і надвірних будівель по АДРЕСА_1.

Зазначала, що в зазначеному будинковолодінню проведено самочинне будівництво, яке не прийнято в експлуатацію, та з січня 2007 року відповідач вселився без згоди позивачки в її будинок, вимагаючи при цьому реєстрації місця його проживання у зазначеному будинку.

Враховуючи, що зазначеними діями відповідач створює перешкоди позивачці у користуванні її власністю, остання звернулась до суду із вказаним позовом.

В процесі розгляду справи, відповідач на підставі ст. 123 ЦПК України, подав зустрічний позов до ОСОБА_4 в якому, з урахуванням уточнення зустрічних позовних вимог, просив суд встановити проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнати незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 99% по АДРЕСА_1 спільною частковою власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках за кожним.

Зазначав, що з позивачкою за первісним позовом проживали однією сім'єю з 1995 року по лютий 2007 року без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. З 2002 року здійснювали будівництво нового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними надвірними спорудами (гараж, вольєр), а тому вважав, що зазначений незавершений будівництвом будинок є їх спільною частковою власністю.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи, про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництвом житлового будинку спільною частковою власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., Дербенцева Т.П., Касьян О.П