АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючої - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк» звернулось до суду з наведеним позовом до ОСОБА_2 і просили суду звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення виниклої заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року в сумі 1 535 434,50 грн. шляхом визнання право власності за ПАТ «Дельта Банк» на вказану квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 1 478 487,83 грн. за кредитним договором № 2706/0708/71-455 від 18 липня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на майно ОСОБА_2, а саме на АДРЕСА_1. В іншій частини вимог відмовлено.

В порядку ст.. 217 ЦПК України виконання рішення зупинено до припинення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УП від 03 червня 2014 року (а.с.172-176).

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Апелянт на зазначає, що договір відступлення прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк», з яким укладався кредитний договір, та ПАТ «Дельта Банк» не є підставою для переходу прав іпотеки до іншої особи, оскільки даний договір не містить положення переходу прав вимог щодо іпотечного майна; позивачем не було надано даних реальної фактичної передачі прав вимоги, відсутній акт прийому-передачі за договором відступлення права вимоги; відповідача не повідомляли про відступлення прав грошової вимоги.

В судовому засіданні ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 2706/0708/71-455, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти для споживчих потреб у розмірі 72 000 доларів США з розрахунку 11,90 % річних за користування кредитом до 18 липня 2038 року (а.с.7-14, 15-20).

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 14 липня 2015 року наявна заборгованість в сумі 1535434,50 грн. з яких: тіло кредиту - 1277982,49 грн.; відсотки - 193815,18 грн.; пеня - 59946,67 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 951,85 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам - 2738,31 грн (а.с.25).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 18 липня 2008 року було укладено договір іпотеки згідно якого ВАТ «Сведбанк» в іпотеку було передано нерухоме майно а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. 18 липня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2281 (а.с.21-24).

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено догорів купівлі-продажу прав вимоги відповідно до якого ВАТ «Сведбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.34-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду.

Як вбачається, за договором купівлі продажу відступлення права вимоги від 25 травня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 2706/0708/71- 455 від 18 липня 2008 року та за договором застави (іпотека) № 2706/0708/71- 455-Z-1, що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору (а.с.41), з якого вбачається, що позивачу передано право вимоги за вказаним кредитним договором із зазначенням обсягу вимоги.

Відповідно до положень ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Проте, матеріали справи не містять акту прийому-передачі відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Відповідно до 12.3.1 іпотечного договору одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов*язання, встановленого ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.23).

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Однак, позивач, звертаючись в суд з вимогою про визнання за ним право власності на предмет іпотеки, яким є АДРЕСА_1, не дотримався вимог положення вказаної статті Закону, зокрема, не зазначив вартість, визначену на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності задоволення апеляційної скарги є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скаргу, скасуванню оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: