Справа № 464/9299/14 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2210/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

При секретарі: Жукровській Х.І.

З участю: ОСОБА_2, представників позивача

ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників відповідача

ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника третьої

особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, за участі третіх осіб: Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування розпорядження, усунення перешкод у здійсненні права користування приміщенням, зобов'язання привести приміщення до попереднього стану.

Визнано незаконним та скасувати розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №381 від 2 червня 2008 року „Про погодження збору вихідних даних на реконструкцію квартири №1 на вул. І.Франка, 127 з надбудовою частини горища.

Зобов'язано ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8 привести горище до попереднього стану, який існував до здійснення реконструкції квартири №1 на вул. І.Франка, 127 у м. Львові.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_10 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 162,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4552,88 грн., а всього 4715,28 грн., по 943,06 грн. з кожного з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_14 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що з матеріалів справи та висновків суду жодним чином не вбачається, що завершення запроектованих робіт якимось чином завдасть шкоди будинку, в якому проживають сторони спору, а в частині можливого порушення прав необхідно врахувати не тільки вимоги позивачів, а й аварійний стан даху, через який постійно заливається його квартира, та який вказує на руйнування будинку. Також вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо визначення статусу аварійного приміщення як допоміжного та факту його використання всіма мешканцями, непідтвердженим матеріалами справи розташування будь яких санітарно гігієнічних або інших конструкцій, які як вбачається із проектних матеріалів залишається поза межами квартири №1 та до яких залишиться належний доступ після завершення робіт. Застосування положень ст. ст. 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Рішення КСУ №4-рп/2004 від 02.03.2004 року на спірні правовідносини не поширюється, оскільки спірна частина простору горища не відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, на неї не розповсюджується правовий режим спільної власності мешканців будинку.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

У відповідності до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується; власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду № 2482 від 19 червня 1992 року, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв, тощо) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з частинами 2 та 3 ст. 10 цього ж Закону, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання елементів зовнішнього благоустрою, допоміжні приміщення окремо приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа №1-2/2004) визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Правова характеристика спільного майна власників квартир конкретизована у Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку/сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення/.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_9, ОСОБА_10, відповідачі ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8П.А. є власниками (співвласниками) квартир у будинку №127 на вул. І.Франка у м. Львові, який належить до переліку пам'яток архітектури 1910 р. (вілла, охоронний №340, згідно з рішенням Львівського облвиконкому від 05.07.1985 р. №381) та розташований в межах історичного ареалу м. Львова.

Розпорядженням голови районної адміністрації №381 від 2 червня 2008 року затверджено висновок міжвідомчої комісії від 27.05.2008 р., погоджено збір вихідних даних на проектування реконструкції квартири №1 на вул. І.Франка, 127 з надбудовою частини горища і влаштуванням додаткових житлових приміщень мансардного типу в межах надбудованого горища згідно з даними проектними пропозиціями. Крім цього, зобов'язано співвласників отримати в управлінні архітектури департаменту містобудування вихідні дані на проектування, розробити через спеціалізовану організацію проектну документацію на виконання робіт, погодити її у встановленому порядку (управлінням архітектури департаменту містобудування, управлінням охорони історичного середовища, СЕС, Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області), отримати дозвіл на виконання робіт в інспекції держархбудконтролю у Львівській області, а також вчинити ряд дій після закінчення будівельних робіт.

Також встановлено, що на виконання розпорядження серед іншого отримано в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл №908/08 від 18.11.2008 р. на виконання будівельних робіт реконструкцію квартири №1 на вул. І.Франка, 127 у м. Львові з розширенням за рахунок частини горища і влаштуванням додаткових житлових приміщень мансардного типу та розпочато будівельні роботи.

Частково задовільняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження, усунення перешкод у здійсненні права користування приміщенням, зобов'язання привести приміщення до попереднього стану суд першої інстанції вірно виходив з того, що всі власники квартир будинку №127 на вул. І.Франка у м. Львові є співвласниками приміщення горища зазначеного будинку; та дане горище призначене для забезпечення експлуатації будинку і входить до житлового фонду.

Внаслідок будівельних робіт на горищі, частково демонтовано короби системи внутрішнього водовідведення атмосферних опадів з влаштуванням водовідведення пластиковими трубами, здійснено підсилення дахових конструкцій металевими обоймами та встановлено металеві балки перекриття, демонтовано частину балок перекриття між квартирою №1 та горищним приміщенням, де передбачено влаштування сходів та демонтовано частину лежнів, замінено перекриття між вказаною квартирою та горищним приміщенням з влаштуванням дощатої підшивки, в горищному приміщенні змуровано цегляні колони для розширення існуючого горищного вікна, чим змінені геометричні розміри віконного прорізу, влаштовані отвори для вікон у конструкції даху, демонтовані дверцята отворів ревізій димовентканалів, в об'ємі горищного приміщення частково влаштовані огороджуючі конструкції з цегли і гіпсоблоків. При цьому розпоряджання зазначеним горищем, що є у спільній сумісній власності, здійснено без згоди всіх співвласників будинку, чим порушуються законні права передбачені ст. ст. 382, 383 ЦК України.

Пред'явивши позов про оскарження розпорядження голови районної адміністрації, позивачі (власники квартир багатоквартирного будинку) фактично висловили свою незгоду щодо надання дозволу відповідачам на реконструкцію (розширення) їхніх квартир за рахунок горища.

При таких обставинах розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №381 від 2 червня 2008 року „Про погодження збору вихідних даних на реконструкцію квартири №1 на вул. І.Франка, 127 з надбудовою частини горища є незаконним.

Судом вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норм, передбачених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 209 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: