Справа № 461/1597/16-ц
Провадження № 4-с/461/15/16
УХВАЛА

Іменем України

24.05.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк», на дії та бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Слесарчука Р.С. про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2016 року ВП № 50222168, скасувати постанову від 18.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, скасувати постанову від 24.02.2016 року про арешт коштів та інших цінностей, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках та інших фінансових установах, зобовязати відділ ДВС зняти арешт зі всього майна, коштів ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначає, що 05.02.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрите касаційне провадження по справі № 461/13458/14 за позовом ПАТ «Південкомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; до закінчення касаційного провадження зупинене виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2015 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2015 року. Однак, постановами державного виконавця від 18.02.2016 року виконавче провадження за виконавчим листом № 461/13458/14-ц було відкрите, накладений арешт на майно боржника, а постановою від 24.02.2016 року накладено арешт на грошові кошти в установах банків.

Заявник вказує, що Галицький відділ ДВС був повідомлений ним про існування ухвали ВССУ від 05.02.2016 року шляхом направлення на їх адреси копії такої ухвали. Тому, вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, а його постанови підлягають скасуванню.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Галицький відділ ДВС свого представника до суду не направив, у письмовому запереченні просили справу слухати без участі представника відділу. Крім того, у запереченні зазначено, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Державним виконавцем 18.02.2016 року були правомірно винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2, оскільки виконавчий документ відповідав вимогам Закону. Про існування ухвали ВССУ від 05.02.2016 року державному виконавцю стало відомо лише 26.02.2016 року, коли копію даної ухвали до відділу ДВС було подано представником стягувача ОСОБА_1 29.02.2016 року було зупинене виконавче провадження. Отже, на думку представника відділу ДВС, підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов відсутні.

Представник ПАТ «Південкомбанк» в судове засідання не зявився. У письмовому клопотанні просив у задоволенні скарги відмовити, судовий розгляд провести без його участі.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, встановив наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за умови, якщо виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

17.02.2016 року до Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції надійшла заява ПАТ «Південкомбанк» про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист від 17.04.2015 року № 461/13458/14-ц. Постановами від 18.02.2016 року відкрите виконавче провадження та накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 Копії постанов направлені учасникам виконавчого провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2016 року відкрите касаційне провадження по справі № 461/13458/14 за позовом ПАТ «Південкомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; до закінчення касаційного провадження зупинене виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2015 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2015 року.

Сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи (ч. 5 ст. 12 Закону).

26.02.2016 року у Галицькому відділі ДВС зареєстрована заява представника боржника ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зупиненням виконання рішення суду ухвалою ВССУ. У додатку до вказаної заяви представник стягувача зазначив ухвала ВССУ від 05.02.2016 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини

29.02.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження до закінчення касаційного провадження у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів того, що про існування ухвали ВССУ від 05.02.2016 року про зупинення виконання рішення суду державному виконавцю відділу ДВС було відомо на момент відкриття виконавчого провадження, накладенні арештів на все майно боржника та грошових коштів. Таке повідомлення, згідно з матеріалами справи, надане до відділу ДВС лише 26.02.2016 року.

Відтак, суд вважає, що державний виконавець правомірно в силу ст.ст. 25, 27 Закону, 18.02.2016 року відкрив виконавче провадження, наклав арешт та майно боржника, а після виявлення грошових коштів на рахунках в установах банків, 24.02.2016 року наклав арешт на дані кошти.

Після того, як державному виконавцеві 26.02.2016 року стало відомо про існування рішення суду (ухвали ВССУ від 05.02.2016 року), постановою від 29.02.2016 року виконавче провадження було зупинене.

Суд вважає, що вищезазначені дії державного виконавця є правомірними, провадились у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Отже, підстави для визнання таких дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арештів, відсутні.

З огляду на вищевикладене, відсутні також підстави для зобов'язання посадових осіб відділу ДВС зняти арешти з майна боржника, тому у задоволенні скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк», на дії та бездіяльність державного виконавця.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко