УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»; банк) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 120 814,76 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України (далі - НБУ) склало 2 764 487 грн 33 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 12 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 129 300,00 доларів США, строком до 10 червня 2023 року зі сплатою 13,45 % річних для придбання двокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 12 червня 2008 року.

Посилаючись на те, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 25 березня 2015 року становила 120 814,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 2 764 487 грн 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 105 960,61 доларів США, що еквівалентно 2 424 594 грн 17 коп.; заборгованість за відсотками - 13 650,65 доларів США, що еквівалентно 312 354 грн 62 коп.; заборгованість за підвищеними відсотками - 1 203,50 доларів США, що еквівалентно 27 538 грн 53 коп. ,банк просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У серпні 2015 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила захистити право споживача банківських послуг шляхом розірвання кредитного договору від 12 червня 2008 року, укладеного між нею та ПАТ «Універсал Банк» і встановити порядок та строки повернення нею боргу за даним кредитним договором у розмірі, визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п'ять років, шляхом внесення грошових коштів на вказаний рахунок рівними частинами в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 посилалась на те, що при укладенні кредитного договору нею було використано прогнози Кабінету Міністрів України та НБУ про зростання добробуту населення, збереження та нарощування його купівельної спроможності та споживчої активності, утримання щорічного курсу інфляції в межах 10% та поступове зміцнення курсу національної валюти, що було істотним економічним фактором, за яким укладено даний договір. Однак, починаючи з другого півріччя 2008 року перераховані показники значно відхилились від прогнозованих значень і на даний час її майновий стан є таким, що вона не має достатньо коштів для погашення кредиту в силу об'єктивних причин. Наведені негативні явища в економіці є істотними настільки, що при їх існуванні в момент укладення договорів на існуючих умовах, вона не змогла б погодитись на отримання кредиту на таких умовах, а банк не зміг би прийняти рішення про оптимальний рівень кредитного ризику - гарантованість повернення (економічне обґрунтування) та винести рішення про надання кредиту з урахуванням його окупності та безпечності.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року у розмірі 120 814,76 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 764 487 грн 33 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 105 960,61 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 424 594 грн 17 коп.; відсотки у розмірі 13 650,65 доларів США, що за курсом НБУ складає 312 354 грн 62 коп.; підвищені відсотки у розмірі 1 203,50 долари США, що за курсом НБУ складає 27 538 грн 53 коп.

Вирішено питання про розподіл удових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи первинний позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що відповідачка погодилася з умовами кредитного договору, підписавши його, і банк належним чином виконав свої зобов'язання, надавши їй кредит, а також врахували, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, та у разі стягнення заборгованості в іноземній валюті, суд має право стягнути і проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима; при цьому, врахувавши неналежне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості у валюті, визначеній кредитним договором, солідарно з відповідачів.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди попередніх інстанцій врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №6-167цс13, дійшовши правильного висновку про недоведеність відповідачкою факту одночасного існування всіх чотирьох умов для розірвання договору, передбачених частиною другою статті 652 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович