У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю та надання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та надання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_8, яка проживала в зареєстрованому шлюбі із вітчимом позивачки ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2007 року позивачка постійно проживала і здійснювала догляд за матір'ю, а в подальшому - за вітчимом, тому вони проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели разом спільне господарство. Відповідач ОСОБА_7 на той час проживав у Російській Федерації, будь-якої допомоги не надавав, однак є спадкоємцем першої черги за законом. Позивачка вважає, що має право на спадкування ѕ частини квартири, що є спадковим майном ОСОБА_9, нарівні зі спадкоємцем першої черги та просила суд встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 однією сім'єю з 2007 року по день смерті останнього та надати позивачці право на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 з ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року по день смерті ОСОБА_10

Надано ОСОБА_6 право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2015 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 2007 року постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_9 однією сім'єю, вела з ним спільне господарство, доглядала та опікувала останнього, оскільки ОСОБА_9 в силу похилого віку знаходився на диспансерному обліку, мав хронічні тяжкі захворювання, внаслідок яких перебував у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував у безпорадному стані.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9, вітчим позивача, і після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_2, що належала на праві спільної часткової власності спадкодавцю та ОСОБА_8, матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

До Першої кам'янець-подільської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_7, син померлого, який є спадкоємцем першої черги, та ОСОБА_6, яка є дочкою дружини померлого.

Відповідно до акта від 18 вересня 2014 року та довідка від 22 вересня 2014 року, що надані КП «Добробут», ОСОБА_6 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, разом з матір'ю - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та вітчимом - ОСОБА_9, який помер 25 травня 2013 року, та вели спільне господарство.

Як вбачається з медичної картки № 1/3853 ОСОБА_9 з 25 липня 2010 року по 2 серпня 2010 року лікувався у Кам'янець-Подільській міській лікарні із діагнозом закритий перелом грудної клітини, перелом VІ-VІІ ребер справа.

Згідно з витягом із історії хвороби ОСОБА_9 з 17 липня 2012 року по 18 липня 2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в КЛМО «AS» і йому проведена лазерна факоемульсіфікація ОД з імплантацією ІОЛі.

Довідкою лікаря ОСОБА_11 підтверджується, що ОСОБА_9 з 1 лютого 2002 року знаходився на диспансерному обліку із діагнозом: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз з параксизмами екстрасистологічної аритмії, гіпертонічна хвороба ІІ ст., хронічний обструктивний бронхіт ДЗ ІІІ ст., церебральний атеросклероз ІІ ст.

Відповідно до довідки від ІНФОРМАЦІЯ_2 причиною смерті ОСОБА_9 є хронічний обструктивний бронхіт.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, якщо вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд першої інстанції встановив обставини справи та надав належну оцінку доказам: показанням свідків та письмовим доказам, які підтверджують, що ОСОБА_9 через тяжку хворобу потребував стороннього догляду, який надавала позивач ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із доведеності факту її проживання разом зі спадкодавцем однією сім′єю понад п′ять років.

Змінюючи черговість спадкування, суд взяв до уваги фізичний стан спадкодавця та інші обставини, які є підставою для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

За таких обставин суд першої інстанції, встановивши факт проживання однією сім′єю та змінюючи черговість одержання права на спадкування, ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. 303 ЦПК України не врахував вищезазначених положень норм цивільного закону та дійшов помилкового висновку, що позивач не довела того факту, що ОСОБА_9 не міг сам себе забезпечити, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні норм матеріального та процесуального закону.

Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2015 року скасувати, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак