Справа № 355/635/16-ц
Провадження № 2/355/348/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади села Гостролуччя Баришівського району Київської області, третя особа: Управління Держгеокадастру у Баришівському районі Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 громади села Гостролуччя Баришівського району Київської області, третя особа: Управління Держгеокадастру у Баришівському районі Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 листопада 2009 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №169438, видане 07 листопада 2009 року виконавчим комітетом Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області. За життя спадкового договору та заповіту ОСОБА_3 не складав.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді:

-земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.1799 га та 1.5889 га, розташованих на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області;

-земельної частки паю для ведення товарного сільськогосподарського

виробництва (сінокіс) № 354 площею 1.1805 га, що розташована на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

В установлений законом термін для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 позивач звернувся з письмовою заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_5, де отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі і оформила право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.1799 га та площею 1.5889 га.

За життя ОСОБА_3 не встиг оформити своє право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) за № 354 площею 1.1805, розташовану на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

Той факт, що ОСОБА_3 набув право на дану земельну ділянку підтверджується копією списку власників сертифікатів на земельну частку (пай), який додається до розпорядження голови Баришівської районної державної адміністрації від 01.12.2008 року за №1086 та завіреною копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0125996 від 30 грудня 1996 року.

ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) за №354 площею 1.1805 га, яка розташована на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

В судове засідання 04.07.2016 року представник позивача ОСОБА_6 на розгляд справи не з,явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади села Гостролуччя Баришівського району Київської області до суду свого представника на розгляд справи не направили. Надали листа про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Третя особа по справі: Управління Держгеокадастру у Баришівському районі Київської області в судове засідання свого представника на розгляд справи не направили. Надали листа про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців.

Окрім того ( ст. 1225 ЦК України) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут).

Нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до листа від 16.05.29013 року № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов,язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( ст.ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що 07 листопада 2009 року помер батько позивача ОСОБА_3 При житті спадкового договору та заповіту ОСОБА_3 не складав.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.1799 га та 1.5889 га та земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) №354 площею 1.1805 га, які розташовані на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

В установлений законом термін позивач оформив право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.1799 га та площею 1.5889 га і не встиг оформити своє право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) за №354 площею 1.1805, розташовану на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, серія СМ № 021942, виданого 24.12.1998 року;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_4, серія 1-ОК №169438, виданого 07.11.2009 року;

- ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай), серія КВ №0125996 від 30.12.1996 року;

- ксерокопією розпорядження Баришівської РДА Київської області №1086 від 01.12.2008 року про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- ксерокопією списку власників сертифікатів на земельну частку (пай);

- ксерокопією спадкової справи: №5/2010 до майна померлого ОСОБА_4;

- довідкою виконкому Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області №293 від 23.05.2016 року;

- іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) №354 площею 1.1805 га, яка розташована на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

На підставі ст.ст. 3, 4, 208, 212, 215-218, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1220- 1223, 1268 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою села Перемога, вул. Молодіжна, 12, Баришівського району, Київської області право власності на спадкове майно її батька ОСОБА_4, померлого 07 листопада 2009 року, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) за №354 площею 1.1805, що розташована на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_7