Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/672/16-ц

Провадження №2/377/342/16

17 жовтня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Маряхіній І.В., за відсутності сторін, розглянувши у судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у праві спільної власності на майно подружжя, -

УСТАНОВИВ:

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою поділити спільне майно колишнього подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину квартири № 602 будинку № 14 в Добринінському кварталі м. Славутича Київської області, оскільки вона була придбана під час їх шлюбу і є обєктом спільної сумісної власності подружжя, проте оформлена на імя відповідача.

Відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду.

Позивачка у судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил статті 197 ЦПК України не здійснювалось.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 075521, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 8 листопада 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 158. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2; дружини ОСОБА_2 (а.с. 7).

За договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 2011 року, посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстр. № 1114, ОСОБА_2 за письмовою згодою дружини ОСОБА_1 купив квартиру номер 602 в будинку номер 14 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2011 р. БТІ комунального підприємства «Агентство з розвитку бізнесу в м. Славутичі» та видано відповідний витяг про державну реєстрацію прав (а.с.10-11, 12).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 травня 2015 року у справі № 377/1414/14-ц, яке набрало законної сили 13.06.2015 р., шлюб між ними розірвано (а.с.8-9).

Згідно звіту про оцінку майна однокімнатної квартири загальною площею 39,1 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, її ринкова вартість на дату оцінки 16.04.2016 р. становить 124213 грн. (а.с.13-34).

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина 1).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина 2).

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (частина 3).

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина 1).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2).

Згідно правил частини 1 статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 69 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 СК України).

За правилами статті 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (частина 1).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина 2).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замісць його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частина 5).

Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України, даного судам у п. 25 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вирішуючи справу про поділ майна колишнього подружжя згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого статтею 11 ЦПК України та беручи до уваги, що спірне майно було набуто сторонами за час шлюбу і є обєктом їх права спільної сумісної власності, на поділ якого в натурі в рівних частках вони мають право незалежно від розірвання шлюбу, а також невнесення на депозитний рахунок суду одним з подружжя відповідної грошової суми для присудження другому з подружжя замісць його частки у праві спільної сумісної власності на майно, слід погодитися з позовом про визнання права власності на одну другу частку спірної квартири та залишення її у спільній частковій власності сторін і задовольнити його.

При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з положень статті 88 ЦПК України, відповідно до яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання позовної заяви до суду позивачкою було сплачено судовий збір на суму 621,08 грн. з додержанням вимог Закону України «Про судовий збір», що підтверджено квитанцією банківської установи, яка долучена до справи. Сплачена позивачем сума судового збору належить до судових витрат згідно правил ст. 79 ЦПК України і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 3, 4, 15, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на одну другу частку квартири номер 602 у будинку номер 14 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору на суму 621 гривня 8 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено на загальних підставах до апеляційного суду Київської області. Апеляційна скарга позивачем може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії, а відповідачем у той же строк з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційні скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. С. Орел