Справа № 487/2365/16-ц
Провадження № 2/487/1498/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2016 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальність "Авто Просто"

про визнання недійсним договору про надання фінансової послуги, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2016р. позивач звернувся до суду до ТОВ "Авто Просто" з позовом, в якому просить визнати недійсним укладений з останнім 11.01.2016р. договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля у групі), повернути сплачені відповідачу кошти в розмірі 7038грн, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000грн та витрати на правову допомогу, посилаючись на використання відповідачем нечесної підприємницької практики при укладанні договору, оскільки товариство без залучення власних коштів формує групи клієнтів і за рахунок їх коштів здійснює передачу права на купівлю товару одному з учасників групи, що являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11.01.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ "Авто Просто" було укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля у групі) за №718183.

Згідно умов вказаного договору позивач отримує право на придбання автомобіля марки "ЗАЗ ФОРЗА" за ціною 195500грн, сплачує винагороду у розмірі 7038грн за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи, періодичний платіж - 0,8333%, щомісячну винагороду - 0,415%, винагороду за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику - 3%.

Установлено, що 11.01.2016р. між позивачем та ТОВ "АТ Сервіс" було укладено договір доручення №718183, відповідно до умов якого довіритель - позивач ОСОБА_1 уповноважив повіреного (ТОВ "АТ Сервіс") сплатити від імені довірителя винагороду відповідачу ТОВ "Авто Просто", отриману повіреним від довірителя.

В день укладання вказаного договору позивач сплатив ТОВ "АТ Сервіс" грошові кошти у сумі 7038грн, які останній повинен був перерахувати на користь відповідача ТОВ "Авто Просто".

У відповідності до п.5.1.1 договору доручення, у випадку відмови від договору до моменту виконання повіреним свого зобов'язання за цим договором, повірений повертає у безготівковому порядку довірителю суму коштів, визначену в п.2.1 договору за вирахуванням комісійної винагороди, сплаченої повіреним банку за перерахування коштів довірителю, протягом 10-ти банківських днів з дня отримання від довірителя письмової заяви із зазначенням банківських реквізитів довірителя.

Згідно заяви позивача від 23.01.2016р., останній виявив бажання відмовитись від договору, просив вважати договір про адміністрування розірваним та повернути сплачені ним грошові кошти в розмірі 7038грн, про що письмово повідомив відповідача ТОВ "Авто Просто". Але щодо повернення коштів отримав відмову з посиланням на те, що не було дотримано чотирнадцятиденного терміну, встановленого ст.12, п.12.1.5 розділу II договору, згідно якого винагорода за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи, поверненню не підлягає, що підтверджує копія листа від.15.02.16р. ТОВ "Авто Просто".

Відповідно до п.2 ст.1 договору ТОВ «Авто Просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах ОСОБА_3. ТОВ «Авто Так» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором.

Відповідно до п.4.1 ст.4 розділу 2 договору про адміністрування періодичні платежі об'єднуються фінансовою установою для придбання автомобілів для учасників у постачальника та для виконання зобов'язань з повернення періодичних платежів за достроково розірваними договорами.

Відповідно до п.6.1 ст.6 розділу 2 договору про адміністрування надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами: накопичення внесків та пропозиції авансових внесків.

Як вбачається з п.6.2. ст.6 розділу 2 договору про адміністрування право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків надається з першого розподілу товару учаснику, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних, повідомлених ОСОБА_4 банківськими установами, через які учасники сплачують внески, станом на 15-е число місяця, в якому проводиться розподіл товару.

Згідно п.6.3.1 ст.6 розділу 2 договору про адміністрування надання права на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків здійснюється з першого розподілу товару за умови наявності коштів у фонді групи. Пропозиція авансових внесків включає: вже сплачені авансові внески (за наявності) та авансові внески, які учасник пропонує сплатити, і які підлягають до сплати лише у випадку одержання права на отримання автомобіля.

Посилаючись на збереження конфіденційного характеру пропозиції авансових внесків, у п.6.3.2 ст.6 розділу 2 договору відповідач зобов'язує учасника системи надсилати свою пропозицію у закритому конверті, в якому учасник має вказати свої дані (номер договору, групи, порядковий номер в групі) та зазначити кількість вже сплачених авансових внесків (за наявності) та авансових внесків, що пропонуються до сплати у випадку перемоги пропозиції учасника. І лише, якщо ця пропозиція перемагає, учасник має сплатити кількість запропонованих і ще не сплачених авансових внесків, нарахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент проведення розподілу товару.

Згідно ст. 7 розділу 2 договору про адміністрування ТОВ «Авто Просто» залишає за собою право прийняти або відхилити запит учасника про надання марки або моделі автомобіля, що відрізняється від зазначеного в додатку № 1 до договору. Крім того, якщо обраний учасником автомобіль коштує дорожче, ніж модель, зазначена в додатку № 1, учасник зобов'язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни, а в подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку №1 до договору.

У тому випадку, якщо учаснику і надано право на отримання автомобіля, то він, згідно ст.8 розділу 2 договору про адміністрування, може отримати автомобіль лише в тому разі, коли попередньо виконав такі вимоги, зокрема, у строк, встановлений «Авто Просто», сплатив наступні платежі та виконав наступні дії: - сплатив запропоновані до сплати внески протягом 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення про надання йому права на отримання автомобіля (п.п.8.2.1.1); - сплатив винагороду ОСОБА_4 за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику (п. 8.2.1.2.); - сплатив різницю поточної ціни марки та/або моделі автомобілів у випадку, якщо учасник обрав дорожчу марку або модель автомобіля (8.2.1.3.).

Виходячи з умов договору, укладеного сторонами, відповідач формує групи учасників системи, надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячні платежів, сплачених учасниками групи, тобто, за кошти учасників системи, а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи, але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларували найбільшу кількість чистих щомісячних платежів, що порушує вимоги ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена постанові від 23 травня 2012р. у справі № 6-35цс12, за положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Аналіз умов спірного договору про адміністрування свідчить про те, що позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ «Авто Просто» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи ОСОБА_3, тобто розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми.

Як роз'яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, такий правочин вважається нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірний договір слід визнати недійсним. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів, які позивачем були сплачені на виконання спірного договору в розмірі 7038грн.

Що стосується відшкодування завданої моральної шкоди, то згідно із положеннями п.5ч.1ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", воно може мати місце лише у разі, коли ця шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. За обставинами справи таких підстав не вбачається, позивачем вони не доведені.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати на правову допомогу. Крім того, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір №718183 від 11 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" на користь ОСОБА_1 в порядку реституції 7038грн, а також 3000грн витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідача на користь держави 551,20грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова