У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про відшкодування шкоди за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року дії управління Пенсійного Фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області) визнано неправомірними та зобов'язано перерахувати їй та виплатити призначену пенсію за шкоду, завдану здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 січня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Виконуючи зазначене судове рішення, УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області нарахувало 42 035 грн 49 коп. пенсії, проте до цього часу її не виплатив, посилаючись на відсутність фінансування цих коштів з державного бюджету України.

Позивачка вважала, що невиплата нарахованої пенсії завдало їй шкоди.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь 42 035 грн 49 коп., а також за невиконання грошового зобов'язання стягнути 3 % річних за весь період невиплати пенсії та інфляційних сум.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 67 179 грн 34 коп., з яких 42 035 грн 49 коп. - невиплачена пенсія, 23 900 грн 06 коп. - індекс інфляції, 1 243 грн 79 коп. - 3 % річних за весь період невиплати пенсії.

Рішеннямапеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року рішення міськрайонного суду в частині стягнення з УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 23 900 грн 06 коп. - індексу інфляції та 1 243 грн 79 коп. - 3 % річних скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Отже, в частині відмови ОСОБА_3 у позові рішення апеляційного суду не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач не виконав грошове зобов'язання, яке випливає з судового рішення, не виплатив позивачці пенсію, що завдало їй шкоди. Вітсутність бюджетного фіксування на виплату пенсії позивачці не є підставою для відмови у захисті її порушеного права.

Апеляційний суд, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив із того, що невиплатою пенсії позивачці завдано шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим суд зазначив, що це не є грошовим зобов'язанням, а є шкодою, тому положення ст. 625 ЦК України на ці правовідносини не поширюються.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційноїінстанції не відповідає.

Судом установлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області визнано неправомірними та зобов'язано перерахувати та виплатити ОСОБА_3 призначену пенсію за шкоду, завдану здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 січня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Виконуючи зазначене судове рішення, УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області нарахувало ОСОБА_3 42 035 грн 49 коп. пенсії, проте до цього часу її не виплатив, посилаючись на відсутність фінансування цих коштів з державного бюджету України.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що невиплата позивачці пенсії, обов'язок чого випливає із преюдиційного рішення, є шкодою у розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Проте у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не визначився із тим, які правовідносини виникли між сторонами, та яка правова норма підлягає застосуванню.

Пославшись на ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом, апеляційний суд не звернув уваги на те, що зазначена норма стосується призначення та виплати пенсії, яка позивачці виплачується згідно із вказаним Законом (ст. 1).

У зв'язку із цим апеляційному суду необхідно було визначитись із тим, чи підлягає застосуванню зазначена норма права на виплату пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, для відшкодування шкоди потрібна наявність чотирьох складових цивільно-правової відповідальності: протиправної дії відповідача; вина відповідача; шкоди та причинного зв'язку між ними.

У порушення наведеного та вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України апеляційний суд не зазначив, у чому вина відповідача та протиправність його дій, чи є причинний зв'язок між зазначеним та невиплатою позивачці пенсії.

Також апеляційний суд не дослідив та не зазначив, у зв'язку з чим не виконано судове рішення про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачці та які дії вчиняються на виконання цього рішення.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судове рішення апеляційного суду частково не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області 42 035 грн 49 коп. скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф.Хапта

В.А.Черненко

С.П.Штелик