АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Музичко С.Г.,

суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М..

при секретарі: Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області - Шеремет О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним виконавчого листа, виданого 03.10.2012 року Святошинським районним судом Київської області, яким передбачено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» кошти в сумі 3 105 814, 64 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області - Шеремет О.В. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на відсутність доказів на підтвердження факту свідомого ухилення від виконання своїх зобов'язань.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній доводів.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на вжиті ними заходи для примусового виконання рішення суду, боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2на користь ПАТ «Імексбанк», а саме: згідно звиконавчим листом №2-49/2012, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 03.10.2012 року, заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 105 814,64 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельні ділянки площею по 0,2500 га, що розташовані в Київський обл., Києво- Святошинський район, с. Бобриця, вул. Берегова, 17, Квітнева, 18 що належать ОСОБА_2 на праві власності.

16.09.2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано строк на добровільне виконання.

Постановою від 16.09.2013 року державного виконавця накладено арешт на вказане майно та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду в семиденний строк. Проте, зобов'язання боржником не виконуються, у зв'язку із чим державний виконавець звернувся до суду із зазначеним поданням.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Тобто, розгляд справ даної категорії має відбуватися за умови обов'язкового виклику державного виконавця.

Проте, як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2у праві виїзду за межі України було розглянуте судом за відсутності державного виконавця. (а.с.23).

Закон України від 21.01.1994 "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України ухвалу суду повинна бути обґрунтованою, в мотивувальній частині суд повинен зазначити мотиви, з яких дійшов висновку про задоволення подання.

Проте, звертаючись до суду із поданням, державний виконавець не навів обставини, які свідчать саме про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, державним виконавцем до подання не було надано документів, які б підтверджували, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а суд першої інстанції вказані обставини не з'ясував при розгляді подання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції згідно з яким задоволено подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення даного питання, зокрема, справу розглянуто за відсутності державного виконавця, також не вчинені всі можливі виконавчі дії та не в повній мірі вжито заходів щодо розшуку боржника.

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року скасувати та передати питання на новий розгляд д осуду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: