Справа № 459/1278/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/247/16 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.,

секретаря: Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ПАТ КБ «Приватбанк»-

Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором CGVPGK00290002 від 24.11.2005 року в розмірі 14 851,63 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі вказує, що суд, ухвалюючи рішення вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув солідарно заборгованість без еквіваленту до національної валюти, як це просив позивач у позовній заяві, що призвело до порушення норм матеріального права. Також судом не наведено за який період підлягає стягненню заборгованість щодо нарахування пені, оскільки розрахунок, поданий позивачем містить нарахування такої з 29.12.2006 року, що виходить за межі строку позовної давності. Крім того, при ухваленні рішення не було враховано, що в період з 11.03.2015 року по 08.07.2015 року ним було оплачено чергові платежі в розмірі 599 доларів США. Просить рішення скасувати та ухвалити нове.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи належно повідомлені, в порядку передбаченого ст. 74 ЦПК України (а.с.109,110), а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк»- Гнатишака О.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та суті пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладений кредитний договір CGVPGK00290002.

Відповідно до умові вказаного договору ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 30 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове користування у розмірі 0,16 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту в порядку, сумах, і в строки, передбачені умовами договору.

Банк взяті на себе зобов'язання виконав, що підтверджується ордером - розпорядженням №3 від 24.11.2005 року.

Крім того, в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором укладеним 24.11.2005 року.

Відповідно до п.4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.1 цього договору, кредитом направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язнання.

Згідно з п. 6 договору поруки - поручитель зобов'язується виконати зобов'язання, зазначені у вимозі кредитора на протязі 5 банківських днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору.

Як вірно встановлено судом, позичальником неналежно виконувались умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 19.02.2015 року утворилася заборгованість яка складається з:

11941,78 доларів США - заборгованість за кредитом;

1592,68 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

250,56 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

1066,61 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, сума заборгованості позичальника по кредитному договору станом на 19.02.2015 року становить 14 851,63 доларів США, що за курсом 27,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.02.2015 року складає 406 192,08 грн.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.03.2015 року надіслав відповідачам повідомлення № 30.1.0.0/2-161 від 24.02.2015 року в якому вказав, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором CGVPGK00290002 від 24.11.2005 року, утворилася заборгованість. Крім того зазначив, що з метою погашення заборгованості банк змушений звернутися з позовом до суду, у разі якщо боржники мають бажання уникнути таких заходів, банком було запропоновано їх у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, погасити прострочену заборгованість.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вірно виходив з дії кредитного договору та договору поруки, укладених між сторонами, в яких обумовлені права та обов'язки сторін та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання сторонами зобов'язань, взятих на себе умовами договорів, а тому він разом із поручителем, який поручилися за виконання ним зобов'язань за цим договором, несе разом із боржником солідарну відповідальність. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Доводи апелянта про те, що судом неправомірно стягнуто заборгованість у доларах США, а не в гривнях, є безпідставними, оскільки в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-79 цс14 зазначено, що на відміну від договору позики, кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним, оплатним і двостороннім та відмінним за своїм суб'єктним складом, оскільки кредитором може виступати лише банк чи інша кредитна установа, яка має відповідну ліцензію.

Таке твердження також спростовується п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року в якому зазначено, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст.533 ЦК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності до стягнення пені, то колегія суддів важає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особи дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку (ч.1 ст.264 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено в листопаді 2005 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем здійснювались неодноразові погашення заборгованості по пені протягом 2005-2015 роки, а відтак, в силу ч. 1 ст.264 ЦК України строк перебігу позовної давності переривається та позов банком пред'явлено з дотриманням строку позовної давності.

Крім цього, 03.06.2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору CGVPGK00290002 від 24.11.2005 року в п.7 абз. 5 якої встановлено строк позовної давності, в тому числі і до стягнення пені, тривалістю 50 років.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при прийнятті рішення не враховано здійснення ним оплати чергових кредитних платежів у розмірі 599 дол.США за період 11.03.2015 року по 08.07.2015 року є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість відповідача по кредитному договору за цей період не була предметом позовних вимог банку, а тим самим не могла бути предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки банком були заявлені вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 19.02.2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому підстав для її задоволення немає.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Монастирецький Д.І.

Шумська Н.Л.