Номер провадження: 22-ц/785/2945/16
Головуючий у першій інстанції Нікітішин В. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором,

встановила:

28.07.2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2009 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір №02836, предметом якого є надання адміністратором послуг Партнеру, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс. Додатком №2 до угоди було визначено найменування товару, вартість товару - 50 000,00 грн., графік платежів 18 місяців та розмір щомісячного загального платежу партнера - 452,78 грн.

15.09.2009 року між адміністратором та партнером було підписано Додаток №3 до угоди, згідно якого визначена залишкова заборгованість партнера за угодою в розмірі 52975,26 грн. та термін її сплати до 12.09.2015 року. 18.12.2009 року в якості забезпечення зобов'язань по сплаті партнером щомісячних платежів між ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_3 порушує умови договору та не сплачує свої щомісячні платежі, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Компанія «Приват-плюс» заборгованість за договором №02836 від 13.08.2009 року у розмірі 61573грн. 58 коп., з яких: 51311,32грн. - залишкова сума заборгованості за договором; 10 262,26 грн. - сума штрафу.

Також просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Компанія «Приват-плюс» по 452,78 грн. у якості штрафу у розмірі одного щомісячного загального платежу та стягнути з відповідачів судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також заперечень проти позову не надали.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Сухарчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги ТОВ «Компанія «Приват-плюс» не визнав, надав суду заперечення, в яких просив у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія «Приват-плюс» було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія «Приват-плюс» ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового - про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ті обставини, що 13 серпня 2009 року між ТОВ «Компанія «Приват-плюс» та ОСОБА_3 було укладено договір № 02836, предметом якого є надання послуг відповідачу спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-плюс, а також Додатки №1, №2, № 3 до вказаного Договору, не оспорюються сторонами, а тому відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважаються встановленими.

Також сторонами не оспорюється факт укладення 18 грудня 2009 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору поруки, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. за р. №2711 (а.с.8).

Спірним у даному випадку є питання щодо дійсності вищевказаного Договору та щодо зобов'язання відповідачів на підставі вказаних Договорів та додатків до них відшкодувати позивачу 61573грн. 58 коп., про що заявленому в позові.

Так, як вбачається з Договору № 02836, його предметом є надання виконавцем послуг з адміністрування системи, спрямованих на придбання замовником товару у групі.

Згідно ст. 5. Додатку №1 до Договору право на отримання товару може бути надано особі або іншому партнеру лише під час проведення Асигнаційного акту, що відбувається раз кожного парного місяця.

Відповідно до п. 5.4 програми діяльності Приват-Плюс кількість партнерів, яким надається право на отримання товару під час проведення чергового Асигнаційного акту відповідає кількості товарів, що можуть бути придбані за кошти Фонду товариства Партнерів, сформованого у поточному місяці. Фонд товариства Партнерів формується за рахунок щомісячних платежів сплачених партнерами. Надання коштів на придбання товарів здійснюється виключно за рахунок залучених у поточному місяці від інших партнерів щомісячних платежів.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Тобто указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Суд виходив із того, що позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на його придбання. ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов програми діяльності Приват-Плюс, тому діяльність ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» з реалізації програми діяльності Приват-Плюс є такою, що вводить споживача в оману.

Оскільки за вказаними вище нормами Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, то Договір, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» від 13.08.2009 року, є недійсним.

За змістом ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З підстав викладеного, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що позовні вимоги ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, дійшовши висновку про недійсність правочину, то вони є необгрунтованими, оскільки як було зазначено вище, діяльність ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» з реалізації програми діяльності Приват-Плюс є такою, що ввела споживача ОСОБА_3 в оману, а тому укладений між ними Договір є нікчемним і визнання його недійсним не вимагається, як то передбачено ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Що стосується посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно вказаної постанови на розгляді судів перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною, відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с.104-113).

Вказаним судовим рішенням Верховного Суду України було встановлено, що предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Так, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує щомісячно частину ціни автомобіля. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля.

З цих підстав Верховний Суд України дійшов висновку про те, що діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» не є функціонуванням «пірамідальної схеми» через відсутність його головних ознак:

1) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації;

2) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми;

3) відсутність продажу або споживання товару.

Аналогічний висновок міститься і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2014 року, на яке посилався апелянт в суді апеляційної інстанції (а.с.121-125).

Разом з тим, зазначені судові рішення не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», оскільки в даному випадку мова йде саме про функціонування в діяльності вказаного ТОВ при укладенні Договору з відповідачем ОСОБА_3 «пірамідальної схеми».

Зазначений висновок колегії суддів грунтується на тому, що в даному випадку наявні всі три вищевказані ознаки «пірамідальної схеми», а саме:

1) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації, оскільки учасник компенсації ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» грошові кошти у загальній сумі 30189,08 грн.

2) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми, оскільки у відповідності до «Програми діяльності Приват-Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» створене у відповідності до чинного законодавства України, яке в інтересах і за рахунок партнерів здійснює на умовах цієї Програми адміністрування Товариств Партнерів.

3) відсутність продажу або споживання товару, оскільки позивач і апелянт - ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» не надав суду жодного доказу передачі відповідачу ОСОБА_3 грошових коштів або товару на суму 50 000 грн., як зазначено в позові.

Тобто, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» надало ОСОБА_3 той чи інший товар на зазначену вище суму, то всі вищевказані ознаки «пірамідальної схеми» в даному випадку мають місце, що в свою чергу виключає задоволення позовних вимог ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу доводів своїх позовних вимог та апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко