РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/76/16-ц

05 травня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

за участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача не з'явився

представника відповідача не з'явився

третя особа-1 не з'явився

третя особа-2 не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Сліпчицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок АДРЕСА_1. Позивач вказав, що інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, крім того, його рідний брат ОСОБА_5 відмовився від спадщини на його користь. Позивач зазначив, що звернувся до Черняхівської нотаріальної контори Житомирської області із заявою про оформлення права на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок із тих підстав, що не надано правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Тому позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Позивач в судове засідання 05.05.2016 не з'явився, подав заяву від 02.03.2016 (а. с. 34) про розгляд справи у його відсутність, повідомив, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяви від 18.02.2016 (а. с. 29) та від 07.04.2016 (а. с. 53), в яких просив справу розглянути у його відсутність, повідомив, що позов визнає та просить його задовольнити, судові витрати покласти на позивача.

Третя особа-1 в судове засідання не з'явився, відповідно до свідоцтва про смерть від 17.11.2015 (а. с. 59) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа-2 в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, надіслала на адресу суду документи, які свідчать про те, що вона являється спадкоємцем після померлого ОСОБА_6

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 26.11.2015 (повторне), а. с. 6).

Станом на момент розгляду справи спадщина ОСОБА_4 відумерлою не визнавалася (довідка відповідача від 18.02.2016, а.с. 31).

Станом на момент смерті ОСОБА_4 чинним був Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК України 1963 року).

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_4 18.06.1996 (далі - заповіт) (а. с. 55), ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві особистої приватної власності будинок особовий рахунок НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1 (далі - будинок), та все своє майно своєму синові ОСОБА_2. В матеріалах справи відсутні докази скасування або зміни заповіту у порядку, визначеному положеннями ст. 544 ЦК України 1963 року. Тому, відповідно, спадкування за ОСОБА_4 здійснюється за заповітом.

ОСОБА_2 30.05.2001 з дотриманням вимог ст. 548, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України 1963 року подав до Черняхівської ДНК заяву про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 19.01.2016 ОСОБА_8, державним нотаріусом Черняхівської ДНК Житомирської області (а. с. 5), листом Черняхівської ДНК від 29.01.2016 (а. с. 28), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.11.2004 (а. с. 56).

Згідно з довідкою відповідача від 18.02.2016 (а. с. 30) ОСОБА_4 за життя не являлася опікуном та піклувальником, а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених ОСОБА_4 осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ч. 1 ст. 529, ст. 532 ЦК України 1963 року.

Син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 спадщини ОСОБА_4 не прийняв, що підтверджується його заявою від 21.12.2015 (а. с. 8).

Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини ОСОБА_4 не надходили, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 19.01.2016 ОСОБА_8, державним нотаріусом Черняхівської ДНК Житомирської області (а. с. 5).

Відомості про інших спадкоємців ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні (лист Відділу РАЦС Черняхівського РУЮ Житомирської області від 20.02.2016, а. с. 32).

Станом на момент смерті ОСОБА_4 спадкоємці першої черги з нею разом не проживали (довідка відповідача від 25.11.2015, а. с. 14). При цьому, в матеріалах справи відсутні докази наявності осіб, що мають право на обов'язкову частку в спадщині ОСОБА_4 згідно зі ст. 535 ЦК України 1963 року.

З огляду на це суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, який прийняв спадщину, є ОСОБА_2 А тому, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року спадщина ОСОБА_4 належить ОСОБА_2 з моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи, що спадкування за ОСОБА_4 здійснюється за заповітом, а позивач не є особою, що має право на обов'язкову частку в спадщині ОСОБА_4 згідно зі ст. 535 ЦК України 1963 року, суд приходить до висновку, що фактичний вступ позивачем в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_4 (довідка відповідача від 10.12.2015, а. с. 15) не призводить до виникнення у позивача права на спадкове майно ОСОБА_4, а відповідно до ч. 4 ст. 556 ЦК України 1963 року надає позивачу право вимагати відшкодування спадкоємцями ОСОБА_4, які прийняли спадщину, у межах дійсної вартості спадкового майна необхідних витрат, яких зазнав позивач по охороні спадкового майна і по управлінню ним.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2015 (а. с. 59).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачем права на спадкування за ОСОБА_6, позивач у позові просить про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за ОСОБА_4, а не за ОСОБА_6 Водночас, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. А тому, враховуючи, що визнання відповідачем позову не відповідає вимогам закону, порушує права, свободи та інтереси спадкоємців ОСОБА_2, суд відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч