Справа № 524/1025/16-ц
Провадження № 2/524/916/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом; суду пояснив, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 березня 2015 року з відповідача на його користь стягнуто 16 000 гривень сплаченої передоплати за договором підряду та 1 000 гривень витрат на правову допомогу. Відповідач тривалий час ухилявся від виконання рішення суду і повністю сплатив йому 17 000 гривень тільки 10 лютого 2016 року. Посилаючись на частину другу статті 625 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 втрати від інфляції в сумі 1 023,40 грн. та три відсотки річних в сумі 209,59 грн. за період з 09 вересня 2015 року по 10 лютого 2016 року

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечувала; суду пояснила, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 березня 2015 року було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3: розірвано договір № 190 від 29 вересня 2014 року на виконання робіт по ремонту балкону в квартирі позивача, стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 16 000,00 гривень, сплачених ним ОСОБА_3 в якості передоплати, та 1 000,00 гривень витрат на правову допомогу; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без задоволення. Рішення суду набрало законної сили 09 вересня 2015 року (а.с.5,6), і виконувалося у примусовому порядку державним виконавцем Автозаводського ВДВС.

10 лютого 2016 року ОСОБА_3 повністю виконав рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу .

Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 30 березня 2016 року (справа 5-86кз16).

Судом стягнуто з ОСОБА_3 грошову суму авансу (передоплати) та витрати ОСОБА_1 на правову допомогу за загальній сумі 17 000,00 грн. і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням. ОСОБА_3 належним чином не виконував грошове зобов»язання, що дає підстави для стягнення з нього на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

За період прострочення з 09 вересня 2015 року по 10 лютого 2016 року інфляційне збільшення суми боргу в сумі 17 000,00 грн. становить 789,45 грн (сукупний індекс інфляції 1.046 ); три відсотки річних (кількість днів прострочення 155 днів) становлять 216,58 грн. (розрахунок здійснений з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій програми ОСОБА_4).

У відповідності до статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача з ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір в сумі 449,78 грн ( приблизно 81.6% від сплаченого судового збору в сумі 551,21 грн.). Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI, про що зазначено у пункті 36 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Витрати позивача на правову допомогу документально не підтверджені та не доведені договору з юридичною особою, яка нібито надавала ці послуги, суду не надано, так само не надано їх розрахунку. Із доданої до позову фотокопії банківської квитанції не видно, які саме юридичні послуги та у якій справі надавались.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат ( пункт 48 зазначеної Постанови Пленуму).

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 789,45 грн. втрат від інфляції, 216,58 грн. три проценти річних від простроченої суми, а всього 1006.03 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 449,78 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя