Справа № 653/1179/16-ц
Провадження № 2/653/464/16
РІШЕННЯ

іменем України

11.05.2016 м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

секретаря - Карпенко І.Д.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Павлівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності документа на земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_2, площею 4,6208 га, та кадастровий номер НОМЕР_3, площею 4,9732 га, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_2, відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, НОМЕР_2, площею 4,6208 га, та НОМЕР_3, площею 4,9732 га, які розташовані на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, право власності на які було посвідчено державним актом, серії НОМЕР_4 від 03.08.2005 року. Однак, оригінал державного акту на вказані земельні ділянки був втрачений, у зв'язку з чим нотаріус відмовляється видавати свідоцтво про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 14 серпня 1968р., виданого виконавчим комітетом Зворівської сільської ради Олевського району Житомирської області, серії НОМЕР_5, актовий запис №13, матір'ю останньої записано - ОСОБА_2.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 18 вересня 1982 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Генічеського району, Херсонської області зроблено актовий запис № 11, та змінено прізвище після державної реєстрації шлюбу з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Згідно довідки виконкому Іванівської селищного ради, за підписом голови Дебелого В.О. від 28.01.2016 року за № 280 ОСОБА_1 проживала разом з матір'ю ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівським районним управлінням юстиції у Херсонській області від 28 вересня 2011р. серії НОМЕР_6.

Під час підготовки документів для оформлення спадщини на земельні ділянки, що належали матері ОСОБА_1, нею було виявлено відсутність Державного акта, що посвідчує право власності на зазначені земельні ділянки. У зв'язку з чим, позивач розмістила оголошення про втрату правовстановлюючого документу в газеті «Приазовська правда», номер 5, від 04 лютого 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса Іванівського нотаріального округу Херсонської області Шляхової С.В. з метою оформлення спадку, проте їй було відмовлено, оскільки спадкоємцем не було надано всіх документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно та реєстрацію права власності на зазначене майно.

За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що й стало підставою звернення до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі неприйняття спадщини або в разі відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

Згідно вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, у силу вимог ст. 1268 ЦК України, прийнала спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса.

04 квітня 2016р. приватним нотаріусом Шляховою С.В. на адресу ОСОБА_1 було направлено листа з роз'ясненням, що оскільки відсутній оригінал Державного акту на земельну ділянку на ім'я померлої, тому вирішення питання про прийняття спадщини можливе шляхом звернення до суду.

Таким чином, втрата Державного акта на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_2 позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування

права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за законом, що належали ОСОБА_2, на підставі Державного акту серії НОМЕР_4 від 03.08.2005 року.

З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП - НОМЕР_1) право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 4,6208 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП - НОМЕР_1) право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 4,9732 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. А. Шарко