УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути 22 778,22 доларів США кредитної заборгованості в солідарному порядку з позичальника за кредитним договором від 30 вересня 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступник - ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_4, а також поручителів ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, у відповідності до умов, укладених 30 вересня 2008 року між банком та поручителями окремих договорів поруки.

Позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» обґрунтувало тим, що станом на 06 травня 2015 року, позичальник не виконує встановлені умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 22 778,22 доларів США, яку відповідачі в добровільному порядку погашати відмовляються.

Крім того, позивач просив суд стягнути із відповідачів сплачений за подання позову до суду судовий збір.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в розмірі 22 778,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 500 893 грн 06 коп., а також стягнуто з відповідачів на користь позивача сплачений за подання позовної заяви судовий збір, по 1 218 грн, з кожного.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в сумі 21 813,86 доларів США.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в сумі 21 813,86 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в сумі 964,36 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» по 1 727 грн 33 коп., з кожного, витрат зі сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року в частині стягнення кредитної заборгованості з поручителів та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Законність та обґрунтованість рішень судів у частині стягнення кредитної заборгованості безпосередньо з основного боржника за кредитом - ОСОБА_4 у касаційній скарзі не оскаржуються, а тому не є предметом касаційного розгляду в даному випадку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено та належним чином обґрунтовано підстави позову, розмір та наявність нарахованої банком кредитної заборгованості та необхідність стягнення її у солідарному порядку з усіх відповідачів у справі, з визначенням гривневого еквівалента боргу у доларах США.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим банк 23 грудня 2014 року направив йому, як боржнику, і ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як поручителям, письмову вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту. Зазначена вимога отримана відповідачами 30 грудня 2014 року.

Згідно розрахунку банку заборгованість ОСОБА_4 за кредитом станом на 06 травня 2015 року становить 22 778,22 доларів США, з яких:

- 81,22 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту;

- 20 346,88 доларів США - сума дострокового стягнутого кредиту;

- 2 336,55 доларів США - відсотки;

- 13,57 доларів США - підвищені відсотки.

Банк звернувся до суду з позовом 03 червня 2015 року у межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому апеляційний суд дійшов висновків, що позивач має право вимагати від поручителів сплати заборгованості у межах передбачених договором платежів за шість місяців (травень 2015 року - грудень 2014 року включно): 246,09 доларів США х 6 місяців = 1 476,54 доларів США, яка включає заборгованість по тілу кредиту і по відсоткам за користування кредитом.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, банк має право на стягнення з поручителів суму боргу, що повертається достроково. Згідно наданого позивачем розрахунку ця сума становить 20 346,88 доларів США (а. с. 10). Оскільки ця сума розрахована банком станом на 06 травня 2015 року, то з неї апеляційним судом вирахувано платіж за травень 2015 року у рахунок погашення основної суми кредиту згідно графіку (а. с. 19): 20 346,88 - 9,56 = 20 337,32 доларів США.

Тому сума, що підлягає стягненню з поручителів, становить: 20 337,32 + 1 476,54 = 21 813,86 доларів США.

Що стосується 13,57 доларів США заборгованості за підвищеними процентами, то апеляційний суд послався на те, що такий борг розрахований за весь період існування заборгованості за кредитом, будь-яких обґрунтованих розрахунків стосовно заборгованості за шість місяців, які передували зверненню до суду банком не надано.

Між банком і поручителями було укладено окремі договори поруки (а. с. 23-25, 67-69), якими не передбачена солідарна відповідальність поручителів, а тому поручителі мають окремо, як ОСОБА_5, так і ОСОБА_6 нести солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_4 перед банком за прострочення виконання зобов'язання.

Оскільки було встановлено, що кожен з поручителів несе відповідальність перед банком в сумі 21 813,86 доларів США, то ця сума стягнута апеляційним судом солідарно з боржника і кожного поручителя окремо, а різниця у сумі 964,36 доларів США (22 778,22 - 21 813,86) стягнута виключно з боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитним договором від 30 вересня 2008 року передбачена видача кредитних коштів, а також їх повернення в іноземній валюті - доларах США (а. с. 11-16, 19-22). Таким чином, заборгованість за кредитним договором апеляційним судом стягнута в іноземній валюті - доларах США, що узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року, справа № 6-145цс14.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати апеляційним судом розподілено відповідно суми задоволених вимог між відповідачами.

Доводи касаційної скарги зводяться до порушення судами положень ч. 4 ст. 559 ЦК України які стосуються порядку стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_5 і ОСОБА_6, якими судові рішення у справі не оскаржено в касаційному порядку, незважаючи на те, що вони наділені самостійними процесуальними правами на захист порушеного права і не позбавлені можливості самостійно оскаржити у касаційному порядку наведені вище судові рішення. До касаційної скарги не надано доказів на підтвердження того, що поручителями уповноважено заявника на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою від їх імені чи в їх інтересах.

В касаційній скарзі не наведено жодного доводу щодо порушення норм матеріального чи процесуального права судами при встановленні обґрунтованості позову банку в частині висновків про наявність між сторонами кредитних зобов'язань, розміру нарахованого банком боргу, періоду та підставності його нарахування, а також необхідності стягнення кредитного боргу з позичальника за кредитом - ОСОБА_4, яким і подано касаційну скаргу.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу у зв'язку з безпідставністю заявлених у ній вимог.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В.Кафідова

О.В. Умнова