Справа № 128/747/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту належності заповіту, визнання права власності на спадкове майно за заповітом та припинення права власності на знесений будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту належності заповіту, визнання права власності на спадкове майно за заповітом та припинення права власності на знесений будинок, мотивуючи вимоги тим, що 05.04.1994 року померла її бабуся, ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться в с.Лаврівка по вул. Леніна, 40, Вінницького району Вінницької області. При житті померла склала заповіт, який посвідчено 02.08.1993 року секретарем Лаврівської сільради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в Книзі реєстрації нотаріальних дій під №40. На день смерті ОСОБА_2 заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить відмітка в заповіті, вчинена секретарем сільської ради. Вказаним заповітом спадкодавиця заповіла позивачці по справі все те майно, що належатиме їй на день смерті. Але заповіт складено не від імені ОСОБА_2, а від імені ОСОБА_3

Спадкоємцем першої черги за законом смерті ОСОБА_2, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні не було, тому ніхто не звертався в нотконтору з заявами про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, так як зареєстрована та проживає у спадковому будинку ще з 1988 року.

Однак, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовила позивачу в оформленні спадщини, посилаючись на те, що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а також в звязку з тим, що згідно свідоцтва про смерть померла ОСОБА_2, а заповіт складено від імені ОСОБА_3: в звязку з тим, що ОСОБА_5 помер 18.02.1991 року, то мабуть із цієї причини у виписці із погосподарської книги по Лаврівській сільраді по господарству ОСОБА_5 за 1991-1995 р.р. прізвище «ОСОБА_3П.» закреслено і вказана «Мельник Лукерія Павлівна».

Свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_5 також свідчить про те, що він помер 18.02.1991 року також в с. Лаврівка Вінницького району вінницької області; подружжя проживало разом до дня смерті чоловіка і не розлучалося.

В свідоцтві про народження матері позивача - ОСОБА_6 зазначено, що її матірю є ОСОБА_3, а батьком - ОСОБА_5.

Архівний витяг з протоколу 3 сесії 23 скликання Лаврівської сільради Вінницького району від 30.11.1998 року свідчить про те, що ОСОБА_1 було надано земельну ділянку розміром 0,31 га, яка розташована в с. Лаврівка по вул. Леніна, 40, Вінницького району Вінницької області, в звязку з оформленням спадщини за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_3.

Довідка Лаврівської сільради Вінницького району Вінницької області №52 від 25.01.2016 року підтверджує те, що померла ОСОБА_2 доводилася позивачу рідною бабусею.

Таким чином, позивач вважає, що має підстави звертатися до суду з проханням про встановлення факту належності заповіту ОСОБА_2

Станом на 01.01.1991 року будинок №40 по вул. Леніна, 40 в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору з 1986 року по 1991 року були: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_3 член двору, ОСОБА_7 правнук, ОСОБА_8 внук.

Голова двору ОСОБА_5 помер ще 18.02.1991 року, а інші члени двору (внук та правнуки) виписані з господарства ОСОБА_5 01.06.1991 року. До цього часу ніхто з них не звертався ні до суду, ні в сільраду з заявами про витребування частки в майні колгоспного двору, в звязку з чим згідно ст.126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, втратили своє право на вказану частку.

В звязку з цим ОСОБА_2 на день смерті володіла та користувалася 100% спадкового будинку, так як у відповідності до ст.549 ЦК УРСР успадкувала частку чоловіка шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, оскільки продовжувала по день смерті проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснювала догляд за ним та земельною ділянкою.

Згідно технічного паспорта на будинок №40 по вул. Леніна в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області будинок «В» складається з наступних приміщень: 1-1 коридор пл.14,8 кв.м, 1-2 санвузол пл. 5,8 кв.м, 1-3 кухні пл. 14,2 кв. м, 1-4 вітальні пл. 24,1 кв.м., 1-5 сходової кімнати 5,4 кв.м, 1-6 коридору пл.13,7 кв.м, 1-7 житлової кімнати пл. 11,3 кв.м., 1-8 житлової кімнати пл. 15,0 кв.м., 1-9 - житлової кімнати пл.13,7 кв.м., І тамбуру пл.3,9 кв.м.

Крім того, є наступні господарські будівлі і споруди: балкон, ганок, козирок, літня кухня «Г», погріб з шиєю «Д», убиральня «Е», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, яма вигрібна №7, яма вигрібна №8, криниця №9.

Вказаний житловий будинок був зведений на місці старого будинку «А», який знесено ще на початку 1990 років, про що є відмітка в техпаспорті.

Оскільки право власності на майно припиняється в разі його знищення, позивач також просить суд постановити рішення про припинення права власності на вказаний будинок.

За наведених обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити.

Відповідач, представник Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, оскільки позов сільська рада визнає та не заперечує проти його задоволення, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

05.04.1994 року в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться в с. Лаврівка по вул. Леніна, 40 Вінницького району, Вінницької області.

При житті ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено 02.08.1993 року секретарем Лаврівської сільради Вінницького району та зареєстровано в Книзі реєстрації нотаріальних дій під №40 (а.с. 14). На день смерті ОСОБА_2 заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить відмітка в заповіті, вчинена секретарем сільської ради. Вказаним заповітом спадкодавиця заповіла позивачці по справі все те майно, що належатиме їй на день смерті, однак, даний заповіт складено не від імені ОСОБА_2, а від імені ОСОБА_3

Спадкоємців першої черги за законом смерті ОСОБА_2 та які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні не було, тому ніхто не звертався в нотконтору з заявами про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину у відповідності до ст.1268 ч.3 ЦК України оскільки, як свідчить відмітка в паспорті, зареєстрована та проживає у спадковому будинку ще з 1988 року (а.с. 7).

Листом від 09.12.2015 року №608/02-31 приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовила позивачу в оформленні спадщини, посилаючись на те, що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а також в звязку з тим, що згідно свідоцтва про смерть померла ОСОБА_2, а заповіт на імя позивача складено від імені ОСОБА_3 (а.с. 30).

Згідно довідки №07-4031/7 від 22.01.2016 року, виданої Державним архівом Вінницької області, згідно книги актових записів про шлюб громадян по Лаврівській сільраді за 1934 рік, є запис під №5 від 13.02.1934 року про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.25).

Виписки із погосподарських книг по Лаврівській сільраді свідчать про те, що в будинку за №40 по вул. Леніна в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області проживали та були зареєстровані до дня смерті: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 чоловік та дружина (а.с. 21 - 22).

В звязку з тим, що ОСОБА_5 помер 18.02.1991року (а.с. 10), у виписці із погосподарської книги по Лаврівській сільраді по господарству ОСОБА_5 за 1991-1995 р.р. прізвище «ОСОБА_3П.» закреслено і вказана «Мельник Ликерія Павлівна».

Свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_5 також свідчить про те, що він помер 18.02.1991 року в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області. Подружжя проживало разом до дня смерті чоловіка і не розлучалося.

Архівний витяг з протоколу 3 сесії 23 скликання Лаврівської сільради Вінницького району від 30.11.1998 року свідчить про те, що ОСОБА_1 було надано земельну ділянку розміром 0,31 га, яка розташована в с. Лаврівка по вул. Леніна, 40, Вінницького району Вінницької області, в звязку з оформленням спадщини за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_3 2 (а.с. 28).

Довідка Лаврівської сільради Вінницького району Вінницької області №52 від 25.01.2016 року підтверджує той факт, що померла ОСОБА_2 доводилася ОСОБА_1 рідною бабусею (а.с. 26).

Той факт, що спадковий будинок належав ОСОБА_2 підтверджується: довідкою сЛаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №192 від 17.12.2015 року (а.с. 23), виписками із погосподарських книг по Лаврівській сільраді за 1986-1996 р.р. (а.с. 21 - 22), архівною довідкою №277 від 20.11.2015 року (а.с. 28), технічним паспортом на будинковолодіння (а.с. 15 - 20).

Як вбачається з погосподарських книг по Лаврівській сільраді, зокрема, по господарству ОСОБА_3, двір, головою якого був ОСОБА_5, станом на 01.01.1991 року відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору з 1986 року по 1991 року були: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_3 член двору, ОСОБА_7 правнук, ОСОБА_8 внук.

Голова двору ОСОБА_5 помер 18.02.1991 року, а інші члени двору (внук та правнуки) виписані з господарства ОСОБА_5 1.06.1991 року. До цього часу ніхто з них не звертався ні до суду, ні в сільраду з заявами про витребування частки в майні колгоспного двору, в звязку з чим згідно ст.126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, втратили своє право на вказану частку.

Таким чином, ОСОБА_2 на день смерті володіла та користувалася 100% спадкового будинку, так як у відповідності до ст.549 ЦК УРСР успадкувала частку чоловіка шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, оскільки продовжувала по день смерті проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснювала догляд за ним та земельною ділянкою, що підтверджується довідкою Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 192 від 17.12.2015 року (а.с.23).

Згідно технічного паспорта на будинок №40 по вул. Леніна в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області, будинок «В» складається з наступних приміщень: 1-1 коридор пл.14,8 кв.м, 1-2 санвузол пл. 5,8 кв.м, 1-3 кухні пл. 14,2 кв. м., 1-4 вітальні пл. 24,1 кв.м., 1-5 сходової кімнати 5,4 кв.м, 1-6 коридору пл. 13,7 кв.м, 1-7 житлової кімнати пл. 11,3 кв.м., 1-8 житлової кімнати пл. 15,0 кв.м., 1-9 - житлової кімнати пл.13,7 кв.м., І тамбуру пл.3,9 кв.м. (а.с. 15 - 20). Крім того, є наступні господарські будівлі і споруди: балкон, ганок, козирок, літня кухня «Г», погріб з шиєю «Д», убиральня «Е», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, яма вигрібна №7, яма вигрібна №8, криниця №9. Вказаний житловий будинок був зведений на місці старого будинку «А», який знесено ще на початку 1990 років, про що є відмітка в техпаспорті.

Рішенням № 9 2 сесії 7 скликання Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 12.11.2015 року Про перейменування вулиць в селах Лаврівка та Медвідка, Вінницького району Вінницької області, вулицю Леніна в селі Лаврівка, Вінницького району Вінницької області перейменовано на вулицю Незалежності.

Дані правовідносини регулюються :

ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення;

ч.1 с. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За даних обставин, суд вважає за можливе встановити факт належності заповіту, оскільки встановлення цього факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній.

Встановлення даного факту дає можливість позивачу ОСОБА_1 оформити спадщину після смерті бабусі.

Також, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, враховуючи, що власник майна помер, майно знесено, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення права власності на майно є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 349, 1223 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 174, 197, 209, 212 215, 256 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити той факт, що заповіт, складений 02.08.1993 року та посвідчений секретарем виконкому Лаврівської сільради на імя ОСОБА_1 від імені ОСОБА_10, складений ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Лаврівка по вул. Незалежності (Леніна), 40, Вінницького району Вінницької області.

Припинити право власності на будинок «А», який був знесений на початку 1990 років та знаходився за адресою: с. Лаврівка, вул. Леніна (Незалежності), 40, Вінницького району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: