Справа № 621/1299/15-ц
Провадження № 2/621/33/16
РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,

представників - адвокатів Сергієнко С.М.,

Божка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 як представника малолітньої ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 як представника малолітньої ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, який 13.08.2015 року було уточнено та заявлено вимоги про визнання права власності зокрема на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її син, ОСОБА_6. Після його смерті залишилася спадщина, яка на момент його смерті, складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та земельної ділянки, площею 0,1351 га, яка розташована за тією ж адресою. Земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд. Вказане майно належало ОСОБА_6 в цілому, а саме житловий будинок на підставі Договору купівлі-продажу від 02.10.2006 року р-р № 2696 р., а земельна ділянка - на підставі Державного акту, серії НОМЕР_1, який було видано 25.07.2007 року Таранівською сільською радою. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не складав.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка складена 26.05.2015 року за № 1029/02-31 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про відмову від прийняття спадщини подав батько померлого - ОСОБА_7 на користь матері померлого ОСОБА_3, яка подала заяву після смерті свого сина. Також, заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого ОСОБА_4 від свого імені та від імені малолітньої дочки померлого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше ніхто із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

На день смерті ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4, проживав та був зареєстрований з 25.10.2006 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року лише ОСОБА_6. Крім нього в будинку ніхто не зареєстрований та не проживав.

Таким чином, право на спадщину після смерті ОСОБА_6 мають його батьки, дружина та донька.

ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, дружина померлого сина - ОСОБА_4 не визнає права ОСОБА_3 на спадкування, і всіляко чинить позивачу перешкоди в оформленні її права на спадщину.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4; Визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1351 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_4 та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, який видано 25.07.2007 року на підставі рішення 10 сесії 5 скликання Таранівської сільської ради від 06.01.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Крім того, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату Сергієнко С.О., яка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4, яка діяла у власних інтересах, а також в інтересах малолітньої ОСОБА_5, а також її представник - адвокат Божко Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнали частково. ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік - ОСОБА_6, останнім місцем реєстрації та проживання якого була наступна адреса: АДРЕСА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_5. ОСОБА_4 не заперечувала того факту, що ОСОБА_9 за життя був власником житлового будинку АДРЕСА_4, який було придбано за договором купівлі-продажу 02.10.2006 року. Однак, позивач за зустрічним позовом стверджувала, що вказаний будинок було придбано нею та її чоловіком під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, за сумісні кошти, за рахунок створеного бюджету, а тому 1/2 його частина належить ОСОБА_4, оскільки будинок є спільною сумісною власністю. Окрім вказаного будинку спадщина ще відкрилася на земельну ділянку, площею 0,1351 га, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яка розташована за адресою: АДРЕСА_4.

На підтвердження наявності фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 позивач за зустрічним позовом зазначала, що з 2003 року по травень 2007 року вона з ОСОБА_6 проживали разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, а саме у матері ОСОБА_4, а також в АДРЕСА_5 (у житловому приміщенні проживає позивач). Знайомство з ОСОБА_6 відбулося в 2003 році. Саме з цього моменту почалося спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які мали наміри зареєструвати шлюб, однак через матеріальні труднощі не могли цього зробити. Євгенія та ОСОБА_10 мріяли придбати собі житло, щоб не залежати ні від кого. І 02.10.2006 року вони придбали житловий будинок АДРЕСА_4. Звичайно, що до моменту придбання будинку вони здійснювали пошук житла і вже до 02.10.2006 року вони знали, що вказане житло придбають та почали планувати народження їх дитини. ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася донька ОСОБА_5, а 11.05.2007 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Виходячи з цього, позивач за зустрічним позовом стверджує, що на момент придбання будинку вона знаходилася у стані вагітності, що, безумовно, може свідчити про обґрунтованість її доводів з приводу того, що вони з ОСОБА_6 були сім'єю ще до реєстрації шлюбу. У них були добрі, гармонійні відносини, основані на взаємоповазі і ОСОБА_4 свідомо заявляла, що з 2003 року вони вже були сім'єю, оскільки усі побутові питання вони вирішували спільно, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет. Крім того, ОСОБА_4 звертала увагу на те, що жити у будинку вони з чоловіком почали тільки у 2007 року, оскільки до цього часу виконували там спільними зусиллями ремонт, тобто вкладали свої трудові зусилля.

У 2011 році ОСОБА_6 захворів на рак. 2 роки подружжя намагалися подолати цю хворобу, але ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер і саме після смерті чоловіка, нехтуючи нормами моралі, ОСОБА_3 почала поділ майна.

Отже, ОСОБА_4 вважає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 відкрилася спадщина не на зазначений будинок у цілому, а тільки на його 1/2 частину і дана частина будинку повинна бути розподілена між спадкоємцями, які прийняли спадщину, а саме між: ОСОБА_3 (матір'ю, яка прийняла спадщину і на користь якої відмовився ОСОБА_7), ОСОБА_4 (дружиною), а також донькою - ОСОБА_5.

Розрахунок часток у спадщині:

1/2 частина будинку ділиться між 3-ма спадкоємцями (за рахунок відмови на користь іншого):

ОСОБА_4 - 1/8 частина

ОСОБА_5 - 1/8 частина

ОСОБА_3 - 1/4 частина

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 просила встановити юридичний факт, а саме той факт, що з червня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - постійно проживали разом однією сім'єю як чоловік та дружина. Визнати житловий будинок АДРЕСА_4 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4 (літ. А-1, загальною площею: 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель, який є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини вказаного вище житлового будинку № 65 з відповідною частиною надвірних будівель. Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батька - ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_4 з відповідною частиною надвірних будівель. В порядку ст. 120 ЗУ України визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 та на 1/8 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що розташована за адресою: АДРЕСА_4 та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25.07.2007 року. В порядку ст. 120 ЗУ України, визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що розташована за вказаною вище адресою. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник - адвокат Божко Д.О. у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом та відповідачем - за зустрічним - адвокат Сергієнко С.М. у судовому засіданні проти зустрічного позову ОСОБА_4 заперечувала, зазначала, що в ході розгляду справи було доведено письмовими доказами та показаннями свідків, що ОСОБА_6 придбав вище вказаний будинок до укладання шлюбу з ОСОБА_4 Зазначені особи на момент купівлі будинку не проживали однією сім'єю та не вели спільного господарства. Твердження ОСОБА_4 про те, що вона проживала з ОСОБА_6 у цивільному шлюбі з 2003 року не підтверджені належними та допустимими доказами. Показання свідків, які були допитані в ході розгляду справи за клопотанням відповідачки за первісним позовом, не можуть бути визнані належними доказами, адже вони повністю протирічать показанням свідків, які були допитані за клопотанням позивача. І крім того, як вбачається з відомостей Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, дитина ОСОБА_11 (відповідачки) не була визнана ОСОБА_6 відразу після народження. Лише через деякий час ОСОБА_6 своєю заявою визнав дитину своєю дочкою. Вказане свідчить про те, що не міг ОСОБА_6, проживаючи із жінкою однією сім'єю, бажаючи укласти з нею шлюб та мати дітей і навіть для цього придбати будинок не визнати свою новонароджену дитину рідною. Дана обставина цілком підтверджується показаннями свідків з боку позивача та спростовує зміст зустрічної позовної заяви. Оскільки, в дійсності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 до народження дитини не проживали однією сім'єю, ніколи не жили в квартирі матері відповідачки, ОСОБА_6 не планував укладати шлюб із ОСОБА_11, у нього до цього часу були і інші жінки. Вони були просто знайомими, бо часто відпочивали в одній компанії, в тому числі і тому, що ОСОБА_11 була однокласницею рідної сестри ОСОБА_6 - ОСОБА_12. ОСОБА_13 купив за допомогою своїх батьків, які вирішили, що в подальшому у хлопця повинно бути своє житло для створення сім'ї (і не обов'язково з ОСОБА_11). Також, необхідно зазначити, що відповідач не надала будь-якого доказу ведення нею та ОСОБА_6 спільного бюджету та ведення спільного господарства. Подані до матеріалів справи відповідачкою фотографії, де вона відпочиває в одній компанії з ОСОБА_6 та іншими своїми друзями, не є належним доказом проживання з ним однією сім'єю, оскільки не має підтверджень за яких обставин були зроблені такі фото. Ніхто із допитаних свідків відповідача не підтвердив, що йому достеменно відомо про ведення ОСОБА_6 та ОСОБА_11 спільного господарства та проживання однією сім'єю. Також, про відсутність взаєморозуміння та наявності сім'ї між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 свідчить і той факт, що вони шлюб уклали лише після народження дочки. На підставі викладеного, представник ОСОБА_3 - адвокат Сергієнко С.М. просила задовольнити вимоги первісного позову (в уточненій редакції), у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 - відмовити.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6 - копія Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3, актовий запис № 92, батьками якого були - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - копія Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4, актовий запис № 20 /а.с. 6, 10/.

Матеріалами справи, а саме копією Довідки КП «Зміївське БТІ» від 24.12.2014 року та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1, підтверджено той факт, що ОСОБА_6 був власником, в цілому, житлового будинку АДРЕСА_4, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 02.10.2006 року р-р № 2696, а також земельної ділянки, площею 0,1351 га, з цільовим призначенням «будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яка розташована за тією ж адресою /а.с. 8, 36/.

Довідкою Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.12.2013 року № 2834 повідомлено, що ОСОБА_6 дійсно проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, починаючи з 25.10.2006 року і по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На день смерті і по теперішній час за даною адресою більше ніхто не зареєстрований та не проживає, в т.ч. малолітні і неповнолітні діти /а.с. 9/.

Отже, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його батьки.

В той же час, судом встановлено, що 11.05.2007 року Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_25 - копія Свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_5, актовий запис № 11 /а.с. 34/.

Крім того, до реєстрації шлюбу у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - копія Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_6, актовий запис № 13 /а.с. 35, 79, 80/.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги також є його дружина - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_5

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2015 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 до нотаріальної контори звернулися батько померлого - ОСОБА_7 - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь матері померлого - ОСОБА_3, яка, в свою чергу, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - ОСОБА_4 від свого імені та від імені малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше ніхто із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося, оскільки не було надано правовстановлюючі документи на спадкове майно /а.с. 11/.

З огляду на вищевикладене вбачається, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. Заповіту померлий не залишив, а, отже, має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги, які подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, є: 1) ОСОБА_3 - мати; 2) ОСОБА_4 - дружина; 3) ОСОБА_5 - донька.

Однак, спірним є питання щодо правового статусу спадкового майна, а саме, ОСОБА_4 стверджувала, що житловий будинок № АДРЕСА_4, було придбано нею та ОСОБА_6 на спільні кошти, крім того, до реєстрації шлюбу, вони мешкали з останнім однією сім'єю та вели спільний бюджет. Отже, спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і спадкуванню підлягає лише 1/2 його частина, а інша 1/2 частина - належить ОСОБА_4 на праві власності.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст. ст. 3, 74 СК України).

Так, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 було надано суду копії фотознімків, копії Актів депутатів та заявлено клопотання про допит свідків.

При пред'явленні суду фотознімків ОСОБА_4 зазначала, що з них вбачається, що начеб то вона та ОСОБА_6, разом, відпочивають у компанії друзів /а.с. 37-39/.

При цьому, представником ОСОБА_3 - адвокатом Сергієнко С.М. на спростування тверджень ОСОБА_4 також було надано фотознімки, на яких зображений ОСОБА_6 в компанії інших дівчат /а.с. 136-137/.

Однак, фотографії, які були надані сторонами, не мають дати їх виготовлення, та не є доказами проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства або наявності спільного бюджету ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до реєстрації шлюбу, при тому, що дані фотографії могли бути зроблені як до укладення шлюбу та і вже після реєстрації шлюбу.

В копіях Актів депутатів Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області зазначено, що ОСОБА_4 дійсно постійно проживала разом з ОСОБА_6 З 2003 року по 2007 року вони проживали за адресою АДРЕСА_3, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а в 2006 році придбали житловий будинок за адресою АДРЕСА_4, де почали проживати з 2007 року. Разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в с. Безпалівка проживала їх донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають у АДРЕСА_4 /а.с. 40, 41/.

Крім того, позивач за зустрічним позовом посилалася на показання свідків, допитаних у судових засіданнях.

Так, свідки ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 надавали аналогічні показання та показали суду, що всі вони добре знайомі з ОСОБА_4, яка у 2003 році познайомилася з ОСОБА_6 та майже одразу після знайомства почала разом з ним проживати, спочатку на зйомній квартирі, а після цього - у квартирі матері ОСОБА_4 - ОСОБА_18, також вони деякий час мешкали і у матері ОСОБА_10. ОСОБА_4 та ОСОБА_21 проживали як подружжя - вели спільний бюджет та господарство, робили ремонт, придбавали меблі та побутову техніку, збирали кошти на власне житло, а у 2006 році придбали будинок в АДРЕСА_4. ОСОБА_6 називав ОСОБА_4 своєю дружиною, а її мати - тещею. Крім того, у ОСОБА_4 та ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася донька - ОСОБА_20. До цього часу батьки дитини не реєстрували шлюб, оскільки у них не вистачало коштів на весілля, всі гроші йшли на майбутній будинок. Коли ОСОБА_6 захворів за ним доглядала та здійснювала його поховання ОСОБА_4, також допомагали друзі.

При цьому, з боку ОСОБА_3 також були допитані свідки, а саме ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, які показали суду, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу однією сім'єю не були, дійсно, вони зустрічалися, проводили час в одній компанії, зокрема, у ОСОБА_6 були інші дівчата, а зійшлися, коли ОСОБА_4 завагітніла. ОСОБА_6 не одружувався, оскільки вагався чи є він батьком дитини, якою була вагітна ОСОБА_4, він взагалі не планував сім'ю. Спірний будинок був придбаний ОСОБА_6 за його власні кошти за допомогою батьків. Після народження дитини ОСОБА_25 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, саме після цього ОСОБА_25 прийшла до будинку у с. Безпалівка, приймала участь в його ремонті.

Надана ОСОБА_4 довіреність, видана від імені ОСОБА_7 - батька померлого на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на вирішення питань, пов'язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням, страхуванням автомобіля ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_7, не приймається судом як доказ на підтвердження факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вона видана 14.04.2010 року, тобто вже після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Згідно зі ст.ст. 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК).

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність.

Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування, а достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Оцінюючи показання свідків, які є друзями та родичами сторін, суд виходить з положень ст. 212 ЦПК України - принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

При цьому, суд враховує характер особистих взаємовідносин ОСОБА_4 та свідків, які є друзями, а ОСОБА_18 - матір'ю останньої, а також звертає увагу на те, що їх показання свідчать лише про начебто факт проживання сторін в одній квартирі, їх спільного відпочинку, та не підтверджують факту наявності у сторін взаємних прав та обов'язків, спільного побуту, виникнення та існування усталених відносин, що притаманні подружжю. При цьому, кожен із свідків, заявлених ОСОБА_4 достеменно не підтвердив факт спільного господарства та бюджету, оскільки вони обізнані про стосунки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виключно зі слів позивача за зустрічним позовом та обґрунтовуються свої показання аналізом взаємовідносин ОСОБА_25 та ОСОБА_6, які їм доводилося спостерігати при одній - двох зустрічах. Свідок ОСОБА_18 взагалі є матір'ю ОСОБА_4 у зв'язку з чим суд критично ставиться до її показань.

Крім того, ОСОБА_4, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано жодного доказу на підтвердження доводів про її спільне придбання з ОСОБА_6 товарів для дому, побутової техніки.

Надані позивачем за зустрічним позовом копії Актів депутатів є єдиним і не достатнім доказом для підтвердження посилань ОСОБА_4 про проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 При цьому, один з Актів було складено депутатом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області - ОСОБА_17, яка в подальшому була допитана в судовому засіданні в якості свідка та в ході допиту якої судом було встановлено, що їй було відомо про стосунки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зі слів самої позивачки та її матері - ОСОБА_18, у зв'язку з чим у суду також наявні сумніви у достовірності наданих Актів.

Отже, ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, оскільки не доведено, що джерелом набуття спірного майна були спільні сумісні кошти.

За таких обставин, зустрічна позовна заява ОСОБА_4 в цій частині не підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити первісний та зустрічний позови, а саме в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_4, а також земельну ділянку за цією адресою, розподілив між спадкоємцями частки в наступному порядку: 1) ОСОБА_3 - 1/2 частина будинку та земельної ділянки; 2) ОСОБА_4 - 1/4 частина будинку та земельної ділянки; 3) ОСОБА_5 - 1/4 частина будинку та земельної ділянки.

В порядку ст. ст. 79, 88 ЦПК України розподілити судові витрати між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позовні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем за первісним позовом не надано жодного доказу - розрахунок їх вартості, квитанцію про їх сплату - на їх підтвердження.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 179, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 як представника малолітньої ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною часткою надвірних будівель, які розташовані за адресою АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1351 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 та яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, виданий 25 липня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у загальному розмірі 918 (дев'ятсот вісімнадцять) грн. 98 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною часткою надвірних будівель, які розташовані за адресою АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною часткою надвірних будівель, які розташовані за адресою АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1351 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 та яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, виданий 25 липня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1351 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 та яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, виданий 25 липня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у загальному розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 96 коп.

В іншій частині зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: