ухвала

іменем україни

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Умнової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» Ювілейної селищної ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-1» Ювілейної селищної ради (далі - КП «ЖЕК-1» ЮСР) звернулося до суду із вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 та надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у вказаному житловому будинку, відповідно до тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, затверджених рішенням Ювілейної селищної ради від 22 січня 2015 року № 1593-38/VІ «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для КП ЖЕК-1».

Відповідачам відповідно до договору купівлі-продажу від 03 червня 2005 року на праві спільної часткової власності належить нежитлове приміщення загальною площею 180,4 кв. м в житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідачі фактично є споживачами житлово-комунальних послуг, однак не виконують свій обов'язок та не беруть участь в утриманні будинку і прибудинкової території, уклавши відповідний договір.

30 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_4, як суб'єктом господарювання, укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг щодо надання послуг з утримання буд. АДРЕСА_1 та його прибудинкової території. 22 листопада 2013 року термін дії укладеного договору закінчився.

05 лютого 2015 року КП «ЖЕК-1» ЮСР направив відповідачам тристоронній проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 лютого 2015 року № 15/02/02 разом із супровідними листами від 05 лютого 2015 року вих. № 111, від 05 лютого 2015 року вих. № 112.

Направлений договір був складений на основі Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529, та повністю відповідає йому.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» Ювілейної селищної ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року з урахуванням ухвали того ж суду від 12 травня 2016 року про виправлення описки рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2016 року скасовано.

Вирішено вважати укладеним договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02 лютого 2015 року № 2015/02/02 між Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-1» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в редакції наданій Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-1» та підготовленій на основі Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» витрати по сплаті судового збору по 121 гривні 80 копійок з кожного.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача, а відмова від укладення суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та статям 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Доводи касаційної скарги щодо порушення ст. 627 ЦК України, не врахування відсутності у договорі обов'язкових послуг, які мають бути надані позивачем та не виконання позивачем свої обов'язків за попереднім договором не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, як установлено судами попередніх інстанцій, згідно з договором купівлі-продажу від 03 червня 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками магазину літ. «А», загальною площею 180,40 кв. м, площею торгової зали 34,0 кв. м (кафетерій), площею торгової зали 79,6 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці держфонду, в рівних частках.

КП «ЖЕК-1» ЮСР є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 та надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у вказаному житловому будинку, відповідно до тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, затверджених рішенням Ювілейної селищної ради від 22 січня 2015 року № 1593-38/VІ «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для КП ЖЕК-1».

20 січня 2010 року між КП «ЖЕК-1» ЮСР та ОСОБА_4, як суб'єктом господарювання, був укладений договір про надання послуг з утримання будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території, який мав назву «договір від 30 січня 2010 року № 54 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2014 року про припинення провадження у справі № 904/7682/13, яка була залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06 жовтня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 19 листопада 2014 року, встановлено, що термін дії вищевказаного договору закінчився ще 22 листопада 2013 року.

05 лютого 2015 року КП «ЖЕК-1» ЮСР направив відповідачам тристоронній проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 лютого 2015 року № 15/02/02, разом із супровідними листами від 05 лютого 2015 року вих. № 111, та від 05 лютого 2015 року вих. №112. Направлений договір був складений на основі Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529.

Від укладення вищевказаного договору ОСОБА_4 відмовилася посилаючись на неналежну якість послуг, що підтверджується її відмовою від укладення договору від 02 березня 2015 року.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Умнова