АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3827/16 Головуючий 1 інст. - Марюхна Л.А.
Справа № 631/328/16-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення умов договору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення умов договору.

В обгрунтування позовної заяви ОСОБА_1 вказувала, що 08 листопада 2014 року між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 3 Договору: «Продаж предмету договору вчиняється сторонами за 65 000 грн., що еквівалентно на дату укладання правочину 5 000 доларів США, з яких 26 000 грн. були одержані продавцем від покупця готівкою під час оформлення договору. Решту суми - 39 000 грн., що еквівалентні 3 000 доларів США покупець зобов'язується сплатити продавцю готівкою не пізніше 01 травня 2015 року». Після укладення та нотаріального посвідчення договору відповідачка передала, а вона прийняла товар та вселилася до купленого житлового будинку. 29 квітня 2015 року вони зустрілися у нотаріальній конторі для передачі решти коштів за договором купівлі-продажу будинку, а саме 39 000 грн., проте відповідачка відмовилася брати кошти та вважає, що несплаченою залишилася сума у розмірі 3 000 доларів США, тому за договором підлягає сплаті не 39 000 грн., а значно більше через збільшення курсу національної валюти на день остаточного розрахунку. Наразі виник спір щодо умов пункту 3 Договору купівлі-продажу домоволодіння, бо сторони правочину мають різне уявлення свого волевиявлення за договором.

Тому, ОСОБА_1 просила суд розтлумачити умови пункту 3 договору купівлі-продажу від 08 листопада 2014 року стосовно того, у якій валюті та розмірі повинен бути здійснений остаточний розрахунок сторін за договором.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що позовні вимоги стосуються не зміни умов договору, а безпосереднє тлумачення його умов.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги фактично стосуються внесення змін в укладений договір щодо розміру проведення остаточного розрахунку, а не безпосереднього тлумачення положень договору.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до приписів ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України

Чинним законодавством України визначено такий спосіб захисту особою своїх прав та інтересів, як тлумачення судом змісту правочину.

Даний спосіб захисту передбачає, що коли стороні не зрозумілий зміст правочину чи окремих його умов або коли сторони по різному розуміють зміст правочину чи окремі його умови, сторона чи обидві сторони мають право звернутись до суду, який може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, а саме роз'яснити сторонам зміст правочину чи окремих його умов використовуючи значення слів і понять, значення термінів, порівняння відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, з'ясуванням мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами тощо.

Зокрема, статтею 637 ЦК України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 08 листопада 2014 року ОСОБА_2, продавець, та ОСОБА_1, як покупець, уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, спірним є пункт 3 Договору купівлі-продажу від 08 листопада 2014 року, де вказано, що: «Продаж предмету договору вчиняється сторонами за 65 000 грн., що еквівалентно на дату укладання правочину 5 000 доларів США, з яких 26 000 грн. були одержані продавцем від покупця готівкою під час оформлення договору. Решту суми - 39 000 грн., що еквівалентні 3 000 доларів США покупець зобов'язується сплатити продавцю готівкою не пізніше 01 травня 2015 року».

За приписами статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, вбачається, що тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень.

В той же час, метою тлумаченням правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що посилання позивачки на існування між сторонами спору з приводу різного тлумачення сторонами договору поняття «валюти розрахунку» є безпідставними, оскільки сторони чітко висловили своє волевиявлення щодо предмету договору, його змісту та умов, зокрема, щодо обов`язків покупця, порядку розрахунків та підстав, з якими пов'язане таке виконання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач наполягаючи на тлумаченні пункту 3 договору, намагається викласти його у іншій редакції, що суперечить нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша