Справа № 453/1108/15 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/899/16 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Бачинського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) про визнання іпотеки припиненою та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

26 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищезазначеним позовом, у якому просить: визнати іпотечний договір № 1-121-2005 від 07 листопада 2005 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області та ним, припиненим з моменту припинення основного зобов'язання по договору № 42-2005Л від 07 листопада 2005 року, тобто з моменту ліквідації боржника - ТзОВ «Промтек»; зобов'язати відповідача виключити з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке належить йому: земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_3; земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_2; земельну ділянку площею 0,0760 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_4, яке було передане в іпотеку за договором іпотеки від 07 листопада 2005 року, за реєстровим номером № 5314. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.11.2005 року між ТзОВ «Промтек» та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л. В якості забезпечення виконання зобов'язань передбачених кредитним договором, було укладено договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, за яким він виступає майновим поручителем ТзОВ «Промтек». Вказав, що 27.03.2012 року було проведено реєстрацію припинення ТзОВ «Промтек» у зв`язку з визнанням його банкрутом, що на його думку є підставою припинення іпотеки, оскільки основне зобов'язання за кредитним договором припинилось.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано іпотечний договір № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області ОСОБА_2, припиненим з моменту припинення основного зобов'язання по договору № 42-2005Л від 07.11.2005 року, а саме - з 27.03.2012 року.

Зобов'язано Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) (01001, м. Київ, пров. Шевченка 12, ідентифікаційний код 00039002) виключити з Реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2: земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_3; земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2; земельну ділянку площею 0,0760 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_4, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року реєстровий № 5314 шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату.

Стягнуто з Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) у користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп., пов`язані із сплатою судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», вважає його таким, що ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд дійшов помилкового висновку про те, що ліквідація ТОВ «Промтек», внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 27 березня 2012 року запису про припинення державної реєстрації юридичної особи на підставі судового рішення про визнання її банкрутом та припинення договору про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л від 07 листопада 2005 року має своїм наслідком припинення договору іпотеки, укладеним з позивачем, як майновим поручителем. Зазначає, що оскільки позичальник ТзОВ «Промтек» порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Промінвестбанк» звернувся за захистом свого порушеного права до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймора С.Ю. за вчиненням виконавчого напису, що було зроблено 07 вересня 2007 року під реєстровим номером № 2282, у зв'язку з чим ВДВС Сколівського районного управління юстиції у Львівській області неодноразово відкривалися виконавчі провадження з примусового виконання даного напису, який на даний час не виконано. Наголошує, що судом не враховано, що державна реєстрація припинення ТзОВ «Промтек» здійснена 27 березня 2012 року, а виконавчий напис на договорі іпотеки про звернення стягнення на земельні ділянки вчинений 27 вересня 2007 року за реєстровим № 2282, тобто боржник ТзОВ «Промтек» як юридична особа існував та не був виключений з реєстру юридичних осіб до ліквідації юридичної особи, а тому дані обставини не є підставою для припинення договору іпотеки з майновим поручителем, оскільки на час вчинення виконавчого напису зобов'язання за кредитним договором припиненими не були. Зазначає, що цей виконавчий напис лише визначив обов'язок позивача, як майнового поручителя, погасити борг іншої особи ТзОВ «Промтек» перед банком за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а подальше його виключення з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не має правового значення та не впливає на обов'язок майнового поручителя погасити заборгованість за рахунок предмета іпотеки. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Бачинського А.В.,перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308-311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до єдиного державного реєстру внесено запис про припинення ТзОВ «Промтек», то зобов`язання ТзОВ «Промтек», яке виникло на підставі кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л від 07.11.2005 року, припинилось, а оскільки в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору був укладений договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, то відповідно і зобов`язання сторін за вказаним договором іпотеки також є припиненими у відповідності до ст. 593 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, наступне.

07.11.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтек» та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л.

Одночасно з кредитним договором та на його виконання було укладено договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, за яким майновим поручителем ТзОВ «Промтек» є позивач ОСОБА_2та предметом якого є земельні ділянки - площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_3, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_2 та площею 0,0760 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_4.

14 лютого 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ТОВ «Промтек» і ліквідовано ТОВ «Промтек» (а.с. 10-12).

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи № 92/21-08 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 27 березня 2012 року внесено запис № 8000094 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Промтек» на підставі судового рішення, що пов'язане з її банкрутом (а.с. 19).

Сторони не заперечують, що оскільки позичальник ТзОВ «Промтек» порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Промінвестбанк» звернувся за захистом свого порушеного права до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймора С.Ю. за вчиненням виконавчого напису, що було зроблено 07 вересня 2007 року під реєстровим номером № 2282.

З повідомлення начальника відділу ВДВС Сколівського районного управління юстиції у Львівській області вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий напис № 2282 від 27 вересня 2007 року у зв'язку з чим неодноразово відкривалися виконавчі провадження з примусового виконання даного напису, який на даний час не виконано (а.с. 49-50).

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вищезаначених вимог статей 526, 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 17 Закону визначено перелік підстав припинення іпотеки, зокрема однією з підстав є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1ст. 575 ЦК України).

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Статтею 111 ЦК України передбачено, що юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Таким чином, слід дійти висновку, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО не тягнуть за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця -вчинено 27 вересня 2007 року за реєстровим № 2282 виконавчий напис на договорі іпотеки про звернення стягнення на земельні ділянки, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу і це мало місце ще до здійснення 27 березня 2012 року державної реєстрації припинення ТзОВ «Промтек».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення - про відмову в позові ОСОБА_2

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської областівід 13 листопада 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) про визнання іпотеки припиненою та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН: НОМЕР_1), проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, в користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, - 535,92 грн. (п'ятсот тридцять п'ять гривень 92 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.