АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3274/16 Головуючий 1 інстанції
Справа № 640/227/16-ц ОСОБА_1
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Київського районного суду м.Харкова від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА :

11 січня 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 32124, 92 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої знищенням автомобіля НОМЕР_1.

Вказані вимоги обгрунтовував тим, що 02.03.2014 року біля 0 час 20 хв. на вул.. Краснодарській в м.Харкові сталась дорожньо - транспротна пригода з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем БМВ-318 , внаслідок якої йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості а також пошкоджено зазначений автомобіль.

Позивач зазначає, що вироком суду від 25.05.2015 року ОСОБА_5 було засудженно за ч.1 ст. 286 КК України та його цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача.

Позивач зазначає, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 7100 від 29.09.2015 року ХНДІСе ім. Засл. Проф.М.С. Бакаріуса, внаслідок знищення автомобіля йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 44404, 16 грн. Крім того за вказане дослідження ним було сплачено 1107 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн. .

Також зазначає, що на день подачі вказаного позову, відповідач виплатив йому страхове відшкодування в розмірі 13937, 44 грн..

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та 18.02.2015 року представником відповідача до суду надані письмові заперечення, в яких, він ,посилаючись на безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні.

Вказані заперечення обгрунтовує тим, що страхова компанія виконала свої зобовязання та виплатила позивачу страхове відшкодування у відповідності до вимог пунктів 30.1, 30.2 ст. 30, пунктів 12.1. статті 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за відрахуванням франшизи в розмірі 500,00 грн. та різниці вартості транспортного засобу на час ДТП та після ДТП в розмірі 2224, 80 грн. та відшкодувала 13937, 44 грн..

Представник відповідача зазначає, що наданий позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження не може бути доказам , оскільки вартість матеріальної шкоди встановлена на вересень 2015 року, а розрахунок відповідача встановлений на червень 2014 року.

Представник позивача також зазначає, що ОСОБА_3. не є належним позивачем у зазначеній справи.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності представника відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Суд стягнув з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 29966, 72 грн. та судові витрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 1107,00 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 551, 21 грн. Суд відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог в іншій частині.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. Наводить ті ж доводи, що і в запереченнях на позов, а також зазначає. що ОСОБА_3 є неналежним позивачем, оскільки власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_6.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог. заявлених у суді першої інстанції.

В ст. 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду першої інстанції повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Оскільки ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, у звязку з чим на підставі пунктів 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України. підлягає скасуванню з ухвалення у справі нового рішення про відмови позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі.

Як свідчить матеріали справи з позовом про стягнення з відповідача свою користь страхового відшкодування, у звязку зі знищенням автомобіля НОМЕР_2 , звернувсь ОСОБА_3, який під час зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) керував вказаним автомобілем та який на праві власності належить ОСОБА_6 ( а.с.7-8, 24-25).

Матеріали справи також свідчать про те, що правовідносини, повязані з відшкодуванням страхового відшкодування, у звязку зі знищенням під час ДТП автомобіля марки ВАЗ 2107 виникли саме між ОСОБА_6 та Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна» ( а.с.22).

Матеріали справи також свідчать про те, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 22.12.2015 року ОСОБА_6 уповноважив позивача тільки щодо його права вести його справи та представляти його інтереси в усіх судових установах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу , третій особі, заявнику, без виключень ( а.с.6).

Згідно до вимог ч.1 ст. 317 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 ЦПК України).

В частині 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що саме власник , права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п.1.3 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , яка визначає терміни, які вживаються в цьому Законі, потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та /або майну який заподіяна шкода внаслідок ДТП.

Статтею 28 цього Закону встановлено-що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це зокрема: шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що позивач, як особа яка керувала вказаним транспортним засобом не має права на відшкодування шкоди, завданої фізичним знищенням вказаного транспортного засобу при зазначеній вище ДПТ, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення саме його позовних вимог про відшкодування такої шкоди.

Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то у відповідності до ч.1 та 5 ст. 88 ЦПК України, також відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 209, 218, 88 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського районного суду м.Харкова від 10 березня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня надбання ним законної сили.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

ОСОБА_2