"02" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,
при секретарі - Газіній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі звернулись до суду з позовом, яким просять усунути перешкоди в користуванні належною їм на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1. Визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Зобов'язати Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1. Дана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності. В квартирі також зареєстровано відповідача по справі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який приходиться онуком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та є сином ОСОБА_3 Відповідач в квартирі на проживає з 2000 року, у зв'язку з його виїздом до Республіки Фінляндія спочатку на тимчасове, а згодом на постійне місце проживання. На даний час відповідач постійно мешкає в іншій країні та не має наміру повертатись до України та проживати за місцем реєстрації. В квартирі відсутні будь-які речі відповідача, він ніколи не сплачував за комунальні послуги. Враховуючи підвищення вартості комунальних послуг, їх сплата із розрахунку на всіх прописаних осіб стає надмірним тягарем для позивачів, враховуючи те, що розмір пенсії на двох складає 2980,00 грн. Реєстрація місця проживання відповідача в належній позивачам квартирі створює перешкоди для охоронюваного законом їх права володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою. Позивачі позбавлені можливості оформити субсидію та користуватись іншими пільгами на які вони мають право. Крім того, між ними, як власниками житла, та відповідачем відсутні будь-які домовленості з приводу збереження за останнім права користування житловим приміщенням.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, відповідно до поданого клопотання слухання справи просили проводити без його участі, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування вимог, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.04.1997 року реєстраційний № НОМЕР_1 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 16.04.1997 р. за № 4677, записано в реєстрову книгу за № НОМЕР_2 від 21.04.1997 року.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс Дільниця № 18» від 08.09.2016 року № 1685 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Актом про не проживання від 22.09.2016 року, скріпленого підписами мешканців під'їзду АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, встановлено, що починаючи з 2000 року ОСОБА_4 не проживає сумісно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб.
На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірній квартирі фактично не проживає більше одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачам здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. по 183,73 грн. кожному.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко