Справа № 200/7033/16-ц
Провадження №2/200/2796/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 травня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що вона та її малолітні діти є спадкоємцями за законом після чоловіка ОСОБА_3, померлого 28 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І КИ № 606642 від 29 листопада 2014 року виданий Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, оскільки є найближчими родичами померлого та проживали разом із ним.

Натомість відповідач претендує на спадкову масу оскільки стверджує, що надав в борг померлому кошти в розмірі 300 000 грн., тому має право претендувати на спадкову масу в межах даної суми. Позивач а вважає вказані вимоги відповідач незаконними, у звязку з чим просила визнати за нею та її дітьми право власності на спадщину за законом.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві підтримала заявлені позовні вимоги, та просила їх задовольнити.

Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що вважає що претендує на спадкову масу померлого, оскільки надав в борг ОСОБА_3 кошти в розмірі 300 000 грн.

У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 28 листопада 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть І КИ № 606642 від 29 листопада 2014 року виданий Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у звязку з чим відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є дружина ОСОБА_1 та малолітні діти ОСОБА_3: ОСОБА_4 (2004 р.н.), ОСОБА_5 (2007 р.н.) та ОСОБА_6 (2007 р.н.)

Факт родинних відносин ОСОБА_1 з померлим підтверджується свідоцтвом про шлюб І КИ № 318612 від 20 листопада 2013 року виданий Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Факт родинних відносин ОСОБА_4 (2004 р.н.), ОСОБА_5 (2007 р.н.) та ОСОБА_6 (2007 р.н.) з померлим підтверджується свідоцтвами про народження.

Відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують факт надання в борг померлому ОСОБА_3 коштів в розмірі 300 000 гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, успадковуються права та обов'язки, які належали фізичній особі, а не юридичній особі, що була створена цією фізичною особою.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК)

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 (далі за текстом - Постанова № 7), спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з п. 19 Постанови № 7 Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК ( 435-15 ), є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.

Звідси випливає, що позивач ОСОБА_1, малолітні діти ОСОБА_3: ОСОБА_4 (2004 р.н.), ОСОБА_5 (2007 р.н.) та ОСОБА_6 (2007 р.н.) відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Пунктом 26 Постанови №7, встановлено, що при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Стаття 1267 ЦК України, встановлює рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом. Таким чином, вважаємо законним розподілення всієї спадкової маси, що залишилася після смерті ОСОБА_3 в рівних частках між спадкоємцями першої черги: ОСОБА_1 ? від всієї спадкової маси, ОСОБА_4 (2004 р.н.) ? від всієї спадкової маси, ОСОБА_5 (2007 р.н.) ? від всієї спадкової маси та ОСОБА_6 (2007 р.н.) ? від всієї спадкової маси.

Згідно з п. 27 Постановии № 7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Листом № 24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого суду України з від 16.05.2013 (далі Лист № 24-753/0/4-13), встановлено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК.

Відповідно до п.4 Постанови № 7 при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з'ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" ( 2709-15 ), регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно.

Пунктом 9 цієї ж постанови зазначено, що вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК (435-15), статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII (1576-12) "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2

частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на

участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. В акціонерних товариствах до спадкоємців переходить право власності спадкодавців на акції. Зі складу спадщини не можуть бути виключені права на акції закритих акціонерних товариств. За відсутності в законі обмежень щодо спадкування права на акції такого товариства суди не повинні відмовляти у визнанні права власності спадкоємців на акції.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача Лист № 24-753/0/4-13.

Пункт 3.1. Листа № 24-753/0/4-13 встановлює, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене, спадкову масу, що залишилась після смерті ОСОБА_3 складають: особові (включаючи розрахункові) рахунки спадкодавця, вклади в усіх банках (фінансових установах) України та інших країн світу, рухоме та нерухоме майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, цінні папери, дорогоцінні метали, а також інше майно та права, що належали спадкодавцю на момент смерті.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (2004 р.н.), ОСОБА_5 (2007 р.н.) та ОСОБА_6 (2007 р.н.) є спадкоємцями першої черги за законом та мають право на спадкову масу ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2014 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 203, 225, 717, 1232, 1241, 1254, 1257 ЦК України, ст.ст. 123, 145 ЦПК України, п.п. 18, 19, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_4 (2004 р.н.), ОСОБА_5 (2007 р.н.) та ОСОБА_6 (2007 р.н.) спадкоємцями першої черги за законом.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом, розподіливши всю спадкову масу померлого ОСОБА_3, що складається з: особових (включаючи розрахункові) рахунків спадкодавця, вкладів в усіх банках (фінансових установах) України та інших країн світу, рухомого та нерухомого майна, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, цінних паперів, дорогоцінних металів, а також іншого майна та прав, що належали спадкодавцю на момент смерті, - в рівних частинах між спадкоємцями першої черги: ОСОБА_1 ? від всієї спадкової маси, ОСОБА_4 (2004 р.н.) ? від всієї спадкової маси, ОСОБА_5 (2007 р.н.) ? від всієї спадкової маси та ОСОБА_6 (2007 р.н.) ? від всієї спадкової маси.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.Ю. Єлісєєва