Справа № 460/3257/14-ц
Провадження №2/460/745/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мельник Є.Є.

представника позивача Прийма І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові

цивільну справу за позовом Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району

до ОСОБА_3

про стягнення коштів

та зустрічного позову про визнання недійсним договору про відшкодування електричної енергії,-

В С Т А Н О В И В:

06.10.2014 року представник Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Яворівської КЕЧ району заборгованість в сумі 5549 грн. 70 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.09.2011 року між Яворівською КЕЧ району та гр.ОСОБА_3 було укладено договір №13 про відшкодування електричної енергії, за умовами якого позивач поставляв електричну енергію, а відповідач зобов'язувався вносити плату грошовими коштами за спожиту електричну енергію при виконанні будівельних робіт по АДРЕСА_1. У разі несвоєчасної оплати платежів позивач проводить відповідачу нарахування пені, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Проте відповідач ОСОБА_3 всупереч вищевказаних вимог договору не розрахувався за спожиту електроенергію в сумі 5246 грн. 70 коп. За несвоєчасний розрахунок відповідачу відповідно до п.5.4 договору нараховано пеню в розмірі 307 грн. 73 коп. та штрафні санкції (3% річних) в розмірі 25 грн. 27 коп. Загальна сума заборгованості відповідача складає 5579 грн. 70 коп. Направлена письмова претензія в адрес відповідача була залишена без розгляду та без відповіді.

08.12.2014 року відповідач ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати недійсним договір №13 про відшкодування електричної енергії від 06.09.2011 року укладений між Яворівською КЕЧ району та приватним підприємцем ОСОБА_3 Позовні вимоги мотивовано тим, що підставою для звернення Яворівської КЕЧ району до суду з позовом про стягнення коштів з нього слугує вищевказаний договір, однак він як фізична особа вказаного договору не укладав, він ніколи не був зареєстрований як приватний підприємець.

Під час розгляду справи представники позивача Яворівської КЕЧ району - юрисконсульт Конанець А.Р. та юрисконсульт Прийма І.С. заявлені позовні вимоги підтримали, зустрічний позов заперечили, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять задоволити заявлений позов, в зустрічному позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, відповідачем ОСОБА_3 подано до суду письмове заперечення на заявлений позов, в якому вказується, що він позов Яворівської КЕЧ району заперечує, позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими.

2

Він ніколи не був зареєстрований як приватний підприємець. Заборгованості за спожиту електроенергію він не має, оскільки регулярно її оплачував. Крім того, позивач подав позовну заяву 06.10.2010 року після спливу позовної давності. Просить в позові відмовити.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Саницький А.І. вважає, що заявлені позовні вимоги Яворівської КЕЧ району до його довірителя про стягнення коштів є безпідставними та необґрунтованими, а укладений договір слід визнати недійсним, так як Яворівська КЕЧ, не маючи ліцензії, не мала права на укладення такого договору. Його довіритель дійсно використовував електроенергію і за спожиту електроенергію повністю розрахувався, що підтверджується квитанціями про оплату. Об'єм спожитої електроенергії має бути підтверджено документально, однак ОСОБА_3 двосторонніх актів не підписував, що підтвердив свідок ОСОБА_6, підписи на цих актах ОСОБА_3 не належать.

Після оголошення перерви в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Саницький А.І. не з'явився, ним було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було відхилено та вирішено проводити судовий розгляд у відсутність даного представника

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі письмової заяви ОСОБА_3 між Яворівською КЕЧ району як Постачальником та відповідачем ОСОБА_3 як Споживачем було укладено 06 вересня 2011 року письмовий договір №13 про відшкодування електричної енергії, за умовами якого сторони домовилися про умови та порядок постачання електроенергії Постачальником та оплату Споживачем спожитої електроенергії для виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1. За умовами укладеного договору Постачальник зобов'язувався постачати електроенергію Споживачу, покази розрахункових засобів обліку Споживач подає Постачальнику 19 числа кожного місяця, вартість спожитої електроенергії протягом розрахункового періоду визначається як добуток спожитої електроенергії на тариф з врахуванням експлуатаційних витрат, рахунки на оплату виписуються Постачальником та надаються Споживачу, який повинен провести оплату виключно грошовими коштами на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку. У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, Постачальник проводить Споживачу нарахування пені, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

На виконання умов укладеного договору, згідно виготовлених технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок, було забезпечено постачання електроенергії до об'єкту споживача та для обліку спожитої електроенергії було встановлено електролічильник, що стверджується актом від 06.09.2011 року.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що він станом на вересень 2011 рік працював майстром дільниці служби РЕМ, в його обов'язки входило забезпечення електропостачання об'єктів. Начальником служби РЕМ було дана йому вказівку забезпечити підключення до електромережі абонента ОСОБА_3 згідно технічних умов із встановленням окремого електролічильника. До нього прибув ОСОБА_3 зі своїми представниками, які мали документи на підключення та надали електролічильник. Після проведення підключення було складено відповідний акт із зазначенням показника лічильника. В подальшому представники ОСОБА_3 розпочали споживання електроенергії, яку використовували для розігрівання бітуму, який використовувався для ремонту автодороги Львів-Краковець. В період з 15 по 18 числа кожного місяця він заповнював акти про зняття показників електролічильника, який підписував представник ОСОБА_3 і який він передавав в бухгалтерію КЕЧ для виписки рахунків на оплату спожитої електроенергії. В кінці місяця він виявив, що шафа, від якої споживалася електроенергія, була демонтована, а електричний кабель від електролічильника був

3

заізольований. Про це він повідомив в КЕЧ, де йому сказали лічильник не знімати, так як договір не розірваний. Лічильник на підстанції був більше півроку, після чого він був демонтований та зданий на склад.

Судом встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_3 на час укладення оспорюваного договору про відшкодування електричної енергії не набув статусу приватного підприємця (фізичної особи-підприємця), що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.11.2014 року. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався з відповідною письмовою заявою про надання дозволу на тимчасове підключення для споживання електричної енергії до електромереж Яворівської КЕЧ, з гарантією оплати спожитої електроенергії, в якій власноручно вказав, що він являється ПП (приватним підприємцем). Також під час підписання оспорюваного договору відповідач ОСОБА_3 жодним чином не висловлював зауважень щодо невідповідності його правового статусу як ПП (приватного підприємця).

Відповідно до вимог ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає, що невідповідність правового статусу сторони оспорюваного договору не може бути підставою для визнання його недійсним в цілому.

Судом встановлено, що за період з 06.09.2011 року по 19.09.2011 року відповідачем ОСОБА_3 було спожито електроенергії в кількості 3510 кВт на суму 3519 грн. 55 коп., яку на підставі виданого рахунку №349 від 23.09.2011 року було оплачено 28.09.2011 року в сумі 3519 грн. 55 коп.

За період з 20.09.2011 року по 19.10.2011 року відповідачем ОСОБА_3 було спожито електроенергії в кількості 22680 кВт на суму 22741 грн. 69 коп., яку на підставі виданого рахунку №387 від 25.10.2011 року було оплачено частково 27.10.2011 року в сумі 21000 грн. 00 коп., виниклу заборгованість в сумі 1741 грн. 69 коп. відповідачем ОСОБА_3 було оплачено 05.01.2012 року.

За період з 20.10.2011 року по 19.11.2011 року відповідачем ОСОБА_3 було спожито електроенергії в кількості 4998 кВт на суму 5246 грн. 70 коп., однак по виданому рахунку №471 від 24.11.2011 року оплати проведено не було.

Суд не приймає твердження сторони відповідача про відсутність в нього заборгованості за спожиту електроенергію, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно акт про зняття показів електролічильника споживача ОСОБА_3 за період з 18.10.2011 року по 18.11.2011 року з обсягом споживання 4928 кВт не підписано особисто споживачем. Разом з тим, також встановлено, що попередні акти з 07.09.2011 року по 18.09.2011 року в кількості 3510 кВТ та в період з 18.09.2011 року по 18.10.2011 року в кількості 22507 кВТ були підписані особисто не ОСОБА_3, а іншою особою. Однак оплата спожитої електроенергії по вказаних актах була проведена відповідачем ОСОБА_3, що він зазначає в своєму письмовому запереченні з долученням копій відповідних квитанцій про оплату.

Крім того, в зазначеному п.3.3 договору, що обсяг електроенергії, спожитої споживачем підтверджується двохстороннім актом, кореспондується обов'язок споживача, вказаний в п.3.1 договору, що покази розрахункових засобів обліку Споживач знімає візуально 19 числа кожного місяця та подає до постачальної організації. Під час розгляду справи стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів щодо показів електролічильника станом на 19.11.2011 року, на 19.12.2011 року та на 31.12.2011 року (дату закінчення дії укладеного договору).

Таким чином, суд визнає, що відповідач ОСОБА_3 допустив несвоєчасну оплату спожитої електроенергії в сумі 1741 грн. 69 коп. на 47 календарних днів, а також не оплатив спожиту електроенергію в кількості 4998 кВт на суму 5246 грн. 70 коп.

Відповідно до вимог ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором або законом.

4

Згідно п.5.4 укладеного договору передбачено відповідальність за несвоєчасну оплату платежів у вигляді пені, індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку за прострочення на 47 календарних дні оплати спожитої електроенергії в сумі 1741 грн. 69 коп. нараховано 3 % річних в розмірі 6 грн. 73 коп., за прострочення на 43 календарних дні оплати спожитої електроенергії в сумі 5246 грн. 70 коп. нараховано 3 % річних в розмірі 18 грн. 54 коп. Загальна сума заявлених вимог у вигляді 3 % річних складає 25 грн 27 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 307 грн 73 коп, то суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.549, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова суму, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Однак в п.5.4 укладеного договору за несвоєчасну оплату платежів розмір пені визначено не було. Тому поданий стороною позивача розрахунок пені за ставкою 0,1% за кожен день прострочки судом не приймається до уваги.

Також суд не приймає до уваги подану заяву відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності, враховуючи, що платіж за спожиту електроенергію за період з 20.10.2011 року по 19.11.2011 року в кількості 4998 кВт на суму 5246 грн. 70 коп. по рахунку №471 від 24.11.2011 року відповідач зобов'язаний був сплати протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку, а позовна заява подана до суду 06.10.2014 року, тобто в межах позовної давності. Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 добровільно здійснив останній платіж по оплаті за спожиту електроенергію 05.01.2012 року в сумі 1741 грн. 69 коп., визнавши існування боргу перед позивачем, чим було перервано перебіг позовної давності (ч.1 ст.264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності розпочався заново і загальний строк позовної давності у даних правовідносинах міг закінчитися 05.01.2015 року.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що відповідач по справі ОСОБА_3 споживав електричну енергію, в порушення умов укладеного договору свої зобов'язання по сплаті спожитої електричної енергії належним чином не виконував, правових підстав для стягнення неустойки у вигляді заявленої пені немає, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог Яворівської КЕЧ району, а також, враховуючи правовий статус відповідача, який не являється приватним підприємцем (фізичною особою-підприємцем), підлягають до часткового задоволення позовні вимоги по зустрічному позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

первісний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району 5246 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію, 25 грн. 27 коп. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних. Всього підлягає до стягнення з ОСОБА_3 на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району 5271 /п'ять тисяч двісті сімдесят одна/ грн. 97 коп. в рахунок відшкодування заборгованості.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Зустрічний позов задоволити частково. Визнати недійсним договір №13 про відшкодування електричної енергії, який був укладений 06.09.2011 року між Яворівською КЕЧ району та ОСОБА_3 в частині зазначеного в договорі статусу сторони споживача як ПП (приватний підприємець).

Стягнути з Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: