УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, треті особи: Стуфчинецька сільська рада Хмельницького району, садівниче товариство «Ранкові зорі», про скасування державного акта на право власності на землю, скасування державної реєстрації та зобов'язання до вчинення дій,

та позовом третьої особи - садівничого товариства «Ранкові зорі» до ОСОБА_5, третя особа - Стуфчинецька сільська рада Хмельницького району, про скасування державного акта на землю, встановлення меж та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні землею,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила:

- скасувати державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Стуфчинецької сільської ради № 2 від 16 березня 1995 року на земельну ділянку в розмірі 0,11 га в садівничому товаристві «Ранкові зорі» (далі - СТ «Ранкові зорі»);

- анулювати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, кадастровий номер та кадастровий план;

- виділити ОСОБА_5 в користування для ведення садівництва земельну ділянку розміром 0,10 га в СТ «Ранкові зорі» на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (далі - Стуфчинецька сільрада);

- виділити ОСОБА_4 в користування для ведення садівництва приватизовану земельну ділянку розміром 0,084 га в СТ «Ранкові зорі» на території Стуфчинецької сільради;

- відновити і встановити тверді межі із встановленням межових знаків між земельною ділянкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

- зобов'язати ОСОБА_5 не чинити позивачці перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою;

- скасувати державну реєстрацію реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції на належну ОСОБА_5 на праві власності земельну ділянку;

- зобов'язати Хмельницьку регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» внести зміни в технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на належну позивачці земельну ділянку для ведення садівництва, провести повторні заміри і виправити розмір її земельної ділянки з 0,0137 га на 0,018 га відповідно до виданого державного акту на право приватної власності на землю.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що вона з ОСОБА_5 є суміжними співвласниками земельних ділянок в СТ «Ранкові зорі» на території Стуфчинецької сільради.

Вказала, що ОСОБА_5 при приватизації своєї земельної ділянки збільшила її розмір з 0,10 га до 0,11 га за рахунок земельної ділянки позивачки, чим порушила її права. Також відповідачкою було захоплено частину дороги загального користування.

Посилаючись на те, що працівник Хмельницької Регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» невірно виготовив технічну документацію на належну їй земельну ділянку, а тому реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції неправильно здійснила державну реєстрацію земельної ділянки, зареєструвавши ділянку в зменшеному розмірі, просила позовні вимоги задовольнити.

У квітні 2015 року СТ «Ранкові зорі» звернулось до суду з позовом, в якому зазначало аналогічні вимоги, що й ОСОБА_4 в своєму позові, та посилалось на такі ж підстави.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14 червня 2012 року, виданого ОСОБА_5, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07181 та скасовано державну реєстрацію цього державного акту.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року апеляційну скаргу СТ «Ранкові зорі» відхилено, апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року скасовано в частині скасування державного акта на право власності на землю НОМЕР_1 від 14 червня 2012 року на ім'я ОСОБА_5 та його реєстрації, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про скасування державного акта та державної реєстрації вказаного державного акта, та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_5 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції врахував висновок судової будівельно-технічної експертизи від 28 жовтня 2015 року, згідно з яким частина земельної ділянки відповідачки накладається на земельну ділянку, яка перебуває у власності позивачки, та виходив з того, що державний акт на право власності позивачки на частину належної їй земельної ділянки видано раніше, ніж ОСОБА_5, та її право власності на вказану земельну ділянку не припинялося, дійшовши висновку, що накладення ділянок сталося з вини ОСОБА_5, у зв'язку із чим наявні підстави для скасування виданого останній державного акта та державної реєстрації цього акта.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог про скасування державного акта та його державної реєстрації і відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що згідно з наявним у справі збірним кадастровим планом земельних ділянок та даних Держгеокадастру за ОСОБА_4 зареєстрована земельна ділянка площею 0,11 га, а сусідня ділянка ОСОБА_5 становить 0,137 га і будь-яких накладень ділянок немає (а. с. 134, 135); при цьому суд правильно врахував, що вказана державна реєстрація права власності на землю є чинною на момент вирішення спору, а тому дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_4 щодо визначення розміру її ділянки саме у 0,018 га, оскільки самозахвату її земельної ділянки з боку ОСОБА_5 не встановлено.

При цьому апеляційним судом правильно вмотивовано свої висновки тим, що відповідно до ухвали суду першої інстанції експертом проводилось дослідження державних актів на право власності на землю сторін без врахування даних Держгеокадастру, які є іншими по відношенню до актів, тому його висновки не можуть бути покладені в основу рішення суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

В.А. Нагорняк