№ 243/9150/16-ц
Справа № 2/243/4469/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.
при секретарі Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
08 листопада 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, просить розірвати шлюб.
У судове засідання позивач не зявилася, але від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить судове засідання провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Чекой».
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», проте у судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача суд, вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 23 жовтня 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 868 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у травні 2014 року припинили шлюбні відносини. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно до положень статті З СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та збереження їх сім?ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Позивачка не вимагала компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110-112 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Станіслав»), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 жовтня 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 868, розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача «Чекой» залишити без змін.
Розяснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4