Справа № 372/876/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/4081/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 28.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Данілов О.М., Мережко М.В.,

при секретарі: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 24 серпня 2015 року її покійний чоловік ОСОБА_3 уклав з ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» договір добровільного страхування від нещасного випадку, оскільки відбував на службу в зону АТО. Перебуваючи на військовій службі він 25 грудня 2015 року помер від раптового серцевого нападу. Оскільки страхова компанія відмовляється сплачувати страхове відшкодування, тому просить стягнути його в судовому порядку та витрати понесені нею на юридичні послуги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_2 50000 грн. в якості страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» в дохід держави 551 грн. 20 коп., якості сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Інгосстрах» подало апеляційну скаргу в якій посилається на те, що дане рішення є безпідставним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що смерть застрахованої особи настала не через нещасний випадок, а унаслідок хвороби, вказана подія не відноситься до страхових випадків за договором № ZPS2NS-158W0GP від 24.09.2015 року. Відповідачем обґрунтовано відмовлено позивачці у виплаті страхового відшкодування та підстави для задоволення даного позову відсутні.

Просили рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 24 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та представником ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку.

Згідно з умовами цього договору і правил страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику, або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

Відповідно до п. 6 загальних умов страхування договору добровільного страхування № ZPS2NS-158 W0GP до страхових випадків, що підлягають відшкодуванню відноситься «ушкодження органів серцево-судинної системи, що саме призвело до смерті страхувальника та відноситься до страхового випадку.

Нещасним випадком за даним договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулась і в наслідок якої настав розлад здоров`я застрахованої особи або смерть.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 28 грудня 2015 року (а.с.9).

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 11 ЦК України встановлено, що "цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини", правочином, згідно статті 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, двохстороннім правочином є погоджена дія двох сторін; договором,

Відповідно до статті 626 ЦК України, домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору, таким чином як при правочини, так і при договорі обов'язковими умовами є погоджена дія сторін, тобто повинна існувати домовленість в частині вчинення дій кожною із сторін окремо.

Статтею 979 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується оплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, а згідно ст. 982 ЦК України та даної статті Закону України "Про страхування" встановлено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, що відповідає договору укладеному між сторонами.

Згідно ст. 989 ЦК України встановлено, що страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, таке повідомлення може бути здійснено факсом, телеграмою або рекомендованим листом, а як вбачається з пояснень сторін, матеріалів справи позивач у визначений договором термін повідомив відповідача про настання страхового випадку, що представником відповідача не спростовується.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що "одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом", згідно статті 526 ЦК України встановлено, що "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Статтею 530 ЦК України передбачено, що "якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)",.

Згідно статті 610 ЦК України встановлено, що "порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)".

Відповідач отримавши заяву позивача про настання страхового випадку, відмовив позивачу в виплаті страхового відшкодування, оскільки вважає, що подія при якій помер чоловік позивачки не страховим випадком.

Згідно ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування" встановлені підстави для відмови в виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку, але дані обставини не відповідають відмові відповідача позивачу, так як дана відмова суперечить закону.

Згідно статті 15 ЦК України встановлено, що "кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства", а статтею 16 ЦК України встановлено, що "кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу".

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом",

Таким чином колегія суддів, оцінюючи докази в їх сукупності погоджується з обгрутованим висновком суду першої інстанції щодо визнання причини смерті ОСОБА_3 такої, яка відноситься до переліку страхових випадків відповідно до договору страхування № ZPS2NS-158 W0GP від 24.08.2015 року, а тому суд захищаючі порушені права позивача правомірно стягнув з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмір 50000 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: