У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ», ОСОБА_7, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест+» про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ», в інтересах якого діє АндріяшНаталія Валеріївна, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ» (далі - ТОВ «Альтер-Топ»), ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що між ним (позикодавцем) та ТОВ «Альтер-Топ» (позичальником) 23 жовтня 2014 року був укладений договір позики, згідно з яким позикодавець зобов'язався у строк до 10 листопада 2014 року надати грошові кошти у розмірі 7 000 000,00 грн, що еквівалентно 540 540,54 доларів США станом на день укладення договору, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму коштів до 31 жовтня 2016 року відповідно до графіку погашення, що є невід'ємною частиною договору.

01 листопада 2014 року між вказаними сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору позики від 23 жовтня 2014 року, згідно з якою було змінено дату надання позики «у строк до 31 січня 2015 року», дату повернення позики «30 листопада 2016 року» та складено новий графік погашення позики.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за даним договором, 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, згідно з яким останній поручився перед ОСОБА_6 за виконання ТОВ «Альтер-Топ» всіх зобов'язань, що виникли з договору позики.

Оскільки боржник ТОВ «Альтер-Топ» належним чином не виконує свої зобов'язання за договором позики, позивач просив, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути в солідарному порядку, як з боржника, так із поручителя заборгованість за договором позики в розмірі 14 216 722,52 грн, з яких: сума позики - 12 227 027,00 грн; три проценти річних - 687 904,00 грн; інфляційні втрати - 63 061,88 грн; пеня - 1 238 729,64 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Альтер-Топ» на користь ОСОБА_6 основну суму заборгованості по договору грошової позики у розмірі 12 227 027 грн.; пеню у сумі 1 238 729,64 грн; 3% річних -63 061,88 грн, що разом становить 13 528 818,52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Альтер-Топ», в інтересах якого діє Андріяш Н.В.,просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору позики, заборгованість має бути стягнута лише з боржника, оскільки порука ОСОБА_7, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України припинена, так як 01 листопада 2014 року, без згоди поручителя, між ОСОБА_6 та ТОВ «Альтер-Топ» була укладена додаткова угода до договору позики, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.Крім того, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Альтер-Топ» інфляційних втрат, виходив із того, що сплата боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а в даному випадку сума боргу визначена в іноземній валюті.

Колегія суддів повністю не може погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 23 жовтня 2014 року, між ОСОБА_6, як позикодавцем, та ТОВ «Альтер-Топ», як позичальником, був укладений договір грошової позики, пунктом 1.1 якого передбачено, що у строк до 10 листопада 2014 року позикодавець зобов'язується надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000 000,000 грн, що еквівалентно 540 540,54 доларів США станом на день укладення договору (1 долар - 12,95 грн), а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів в строк до 31 жовтня 2016 року з урахуванням вимог пункту 3.5. договору грошової позики.

Згідно із пунктом 4.1.2 договору грошової позики від 23 жовтня 2014 року за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення позичених коштів у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 25 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

01 листопада 2014 року між цими ж сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору грошової позики від 23 жовтня 2014 року, якою було викладено у новій редакції пункти 1.1, 2.1 та 3.1. договору грошової позики, зокрема, змінено дату надання позики не пізніше 31 січня 2015 року та дату повернення позики до 30 листопада 2016 року, а також складено новий графік погашення позики.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором грошової позики, 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, згідно з яким останній поручився перед ОСОБА_10 за виконання ТОВ «Альтер-Топ» всіх зобов'язань, що виникли з договору позики.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій виходили із того, що наявні правові підстави для стягнення з ТОВ «Альтер-Топ» заборгованості за договором грошової позики від 23 жовтня 2014 року, яка складається з основної суми боргу, пені, яка передбачена договором та трьох процентів річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України), оскільки ТОВ «Альтер-Топ» не виконувало належним чином умови договору, відповідно до якого суму грошових коштів позичальник зобов'язався повертати позикодавцю безготівковими платежами на рахунок позикодавця в строк до 30 листопада 2016 року, відповідно до графіку погашення позики.

Однак такий висновок судів є передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із змісту договору грошової позики від 23 жовтня 2014 року, позика надавалась у гривнях з визначенням еквіваленту до долара США на момент укладення вказаного договору.

Крім того, пунктом 3.5 договору грошової позики від 23 жовтня 2014 року передбачено, що сторони домовилися про те, що у випадку якщо на дату повернення позики розмір середньозваженого курсу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України збільшиться або зменшиться на 3 (три) чи більше відсотки порівняно із розміром середньозваженого курсу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату видачі позики, сума позики (її частина) повертається у розмірі скорегованому пропорційно до зміни середньозваженого курсу долару США до гривні на міжбанківському валютному ринку України. Джерелом інформації про середньозважений курс міжбанківського валютного ринку України є офіційний сайт Національного банку України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визначив розмір основної заборгованості, виходячи з курсу долара США станом на 25 серпня 2015 року, як того просив позивач, однак в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що розмір середньозваженого курсу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України збільшився або зменшився на 3 (три) чи більше відсотки порівняно із розміром середньозваженого курсу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату видачі позики.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що чинне законодавство не передбачає встановлення облікової ставки НБУ для іноземної валюти, а також на те, що п. 1.4.2 договору грошової позики передбачений інший розмір пені, а саме,25 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.

Також судами попередніх інстанцій при вирішенні даного спору не були спростовані доводи ТОВ «Альтер-Топ» щодо неможливості повернення грошових коштів у червні 2015 року, у зв'язку із закриттям ОСОБА_6 рахунку отримувача коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 927 від 04 червня 2014 року на суму 7 000 002,00 грн та повідомленням ПАТ «Інтеграл-Банк» від 04 червня 2015 року про те, що вказане платіжне доручення не може бути виконане, у зв'язку із закриттям рахунку отримувача коштів. При цьому в матеріалах справи містяться дві довідки про закриття ОСОБА_6 рахунку отримувача коштів, виданих ПАТ «Інтеграл-Банк»: в одній із яких від 04 червня 2015 року, яка надана відповідачем, міститься інформація про закриття рахунку станом на 04 червня 2015 року, а в іншій від 09 вересня 2015 року, яка надана позивачем, міститься інформація про закриття рахунку 07 серпня 2015 року.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя, суди попередніх інстанцій не врахували, що порука за договором поруки від 23 жовтня 2014 року не припинилась, на підставі ч. 1 ст. 554 ЦК України, оскільки укладення 01 листопада 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Альтер-Топ» Додаткової угоди № 1 до договору грошової позики від 23 жовтня 2014 року, без згоди поручителя, не призвело до збільшення обсягу його відповідальності, так як укладеною додатковою угодою було зміщено строк надання та повернення позики на один місяць (строк надання позики змінено з 10 листопада 2014 року на 31 січня 2015 року, строк повернення позики змінено з 31 жовтня 2016 року на 30 листопада 2016 року).

Апеляційний суд на наведене та порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, уваги не звернув, в порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, в порушення норм процесуального закону, суди дійшли передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ», в інтересах якого діє Андріяш НаталіяВалеріївна, задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова