Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

11 жовтня 2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Коршак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди внаслідок порушених особистих прав, зав жданих неправомірними діями, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить зобовязати останнього демонтувати паркан за адресою: м. Харків, вул.. Ангарська,11 шляхом знесення або приведення до висоти, що не перевищує 2 метрів та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку приніс своїми неправомірними діями у розмірі 5000грн.

В обґрунтуванні своїх доводів позивач зазначає, що є власником ? частини будинку по вул.. Ангарській, 13 в м. Харкові, відповідач є сусідом та власником будинку № 11 по вул.. Ангарській в м. Харкові. У 2015 відповідач без будь-якої згоди самочинно збудував паркан на межі земельних ділянок висотою 3 метри, огорожа виконана із сірого світло непроникливого шиферу. З того боку будинку позивача, що межує із земельною ділянкою відповідача та з вказаним парканом, розташовані вікна дитячої кімнати, при цьому відстань між будинок позивача та парканом становить 1,7 метрів. З того часу позивач отримує дискомфорт та незручності, т.я. повне природне освітлювання перекрито, вимушена постійно включати електричні прилади тощо. На звернення позивача до відповідача щодо неправомірних дій по встановленню високого паркану, останній ігнорує та навіть погрожує, що збудує стіну тощо.

Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутністю не надав, тому суд розглядає справу у відсутності сторін, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи на надані докази, надійшов до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку № 13 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул.. Ангарська.

Відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 11 по вул.. Ангарській в м. Харкові.

Такі обставини підтверджено копією договору дарування від 06.06.2006, відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4,5,7).

Також встановлено, що власник домоволодіння по вул. Ангарській, 11 в м. Харкові встановив паркан висотою 3 метри на відстані 1,7 метрів від вікон жилих приміщень домоволодіння ОСОБА_1

Такі обставини підтверджено листом Управління комунального господарства Адміністрації Московського району Харківської міської ради № 3-572/159-15 від 15.09.2015, планом земельної дільники житлового будинку № 13 по вул. Ангарській в м. Харкові, фотознімками (а.с.6,8,10).

Відповідно до правил ч. 1 ст. 376 ЦК України споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до положень ст. 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням(неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використовування цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (раціональна організація територій, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», СН-441-72* «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків, ділянок підприємств, будинків і споруд» - висота огорожі не може бути вища за 2 метри, а саме, 1,6-2 м.м. і виконана із світло проникливих матеріалів.

Огорожі змелених ділянок повинні відповідати художнім, естетичним вимогам, органічно вписуватись в існуюче середовище, створювати єдиний гармонійний ансамбль з будівлею. Висота огорожі повинна відповідати вимогам СН-441-72*, але не перевищувати 2,0м. від рівня поверхні землі (не враховуючи висоту огорожі, що служить підпірною стіною). Нижня, цокольна частина огорожі може бути глухою, висота якої не повинна перевищувати 0,9м. Верхня частина огорожі повинна бути прозорою. Коефіцієнт прозорості (відношення прозорих частин огорожі від суцільних частин огорожі) повинен бути більшим за 50 відсотків.

Отже, суд прийшов до висновку, що відповідач в порушення вищевказаних норм та законів самовільно, без отримання відповідних дозволів, збудував паркан висотою 3 метри на відстані 1,7 метрів від вікон будинку позивача.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснені своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства тощо (ч.ч.1-5 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до правил ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цієї частині позову є обґрунтовані, належним чином підтверджені, тому підлягають задоволенню.

Далі, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000грн., при цьому жодним доказом такі вимоги не підтверджує.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 45, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 376, 391 ЦК України, ст. 103 ЗК України, ЗУ «Про основи містобудування, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 демонтувати зведений паркан за адресою м. Харків, вул.. Ангарська, 11, шляхом знесення або приведення до висоти, що не перевищує 2 метрів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна)грн., 20 коп.

В іншої частині вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отамання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя