Справа № 457/1031/15-ц
провадження №2/457/73/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі : головуючого судді Марчука В.І.

при секретарі Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивують тим, що 12 липня 2013 року водій ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем марки «Renault», д.н.з Чехії НОМЕР_1, рухаючись автодорогою «М-6» сполученням «Київ-Чоп» у напрямку м. Ужгород не переконавшись в безпеці руху, розпочав маневр повороту ліворуч з метою заїзду на АЗС «WOG», внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «YAMAHA» під керуванням ОСОБА_2, який в той час з пасажиром - дружиною ОСОБА_1, маючи перевагу в русі, їхали своєю правою смугою в напрямку м. Ужгород.

Згідно висновку Мукачівського міжрайонного СМЕ №653 від 12.08.2013 року водій мотоцикла «YAMAHA» ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, внаслідок чого отримав 3 групу інвалідності. Згідно висновку Мукачівського міжрайонного СМЕ №690 від 13.08.2013 року пасажир мотоцикла «YAMAHA» ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які відносяться тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого отримала 2 групу інвалідності.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2014 року (справа №3038359/13-к) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Після ДТП життя позивачів різко змінилось. Молода подружня пара, яка щойно одружилась перенесла страшну трагедію, оскільки отримали значні тілесні ушкодження, пройшли тривале лікування, психологічну реабілітацію, в постійному страху за власне життя та іншого з подружжя. Попри великі фінансові витрати на лікування, реабілітацію, молода сім'я отримала значні моральні страждання, оскільки важкі травми кардинально змінили їхній звичайний спосіб життя, зруйнували їхні сімейні плани на майбутнє. Позивачі зазначають, що внаслідок протиправних дій відповідача зазнали моральної шкоди, а тому просять стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 400000 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 - 200000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача подав до суду заперечення проти позову, відповідно до якого останній визнає факт спричинення відповідачем моральної шкоди позивачам, однак не згідний з сумами визначеними позивачами, просить позов задоволити частково - стягнути 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_5 та 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_1.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечують щодо прийняття рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2014 року по справі № 303/8359/13-к встановлено, що 12 липня 2013 року біля 21 години 02 хвилини, ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем марки "RENAULT", державний реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, рухався автодорогою "М-6" сполученням "Київ-Чоп" у напрямку м. Ужгород. ОСОБА_3 проїжджаючи ділянку даної автодороги поблизу АЗС "WOG" в смт. Чинадієво Мукачівського району, призупинився на правому узбіччі дороги, після чого не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4 та дорожня розмітка 34 (1.1) Правил дорожнього руху України. Не переконавшись у безпеці руху, розпочав маневр повороту ліворуч з метою заїзду на АЗС "WOG", внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки "YAMAHA" без державного реєстраційного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_2, який в той час з пасажиром - дружиною ОСОБА_1, маючи перевагу в русі, їхали своєю правою смугою в напрямку м. Ужгород. Згідно висновку Мукачівського міжрайонного відділення СМЕ №653 від 12.08.2013 року водій мотоцикла "YAMAHA" ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого заднє-верхнього вивиху правої стегнової кістки, закритого перелому таза праворуч, відкритого багатоуламкового перелому правого наколінника, закритого перелому дистального епіметафіза лівої променевої кістки та основної фаланги 5-го пальця правої кисті, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості. Згідно висновку Мукачівського міжрайонного відділення СМЕ №690 від 13.08.2013 року пасажир мотоцикла "YAMAHA" ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: політравми, важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеня, субарахноїдального крововиливу, гемарогічного забою лівої скроневої долі, субдуральної гематоми ліворуч, мозкової коми 1-2 ступеня, набряку головного мозку, забою мяких тканин голови праворуч, закритої травми живота, розриву брижі тонкого кишківника, розриву лівого яєчника, за очеревинної гематоми, внутрішньочеревної кровотечі, забою нирок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно висновку авто-технічної експертизи №3119 з дослідження обставин ДТП від 23 вересня 2013 року встановлено, що з технічної точки зору причиною настання даної ДТП є обставини пов'язані з виконанням водієм автомобіля "RENAULT" ОСОБА_3 маневру лівого повороту з виїздом на смугу руху мотоцикла на віддалі коли водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4Правил дорожнього руху України, в яких сказано: п.1.3 ПДР - учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, п. 1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків, особа яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити всіх можливих заходів для їх усунення або попередити про них інших учасників дорожнього руху, орган міліції, власника дороги або уповноважених ним осіб, п.9.2 ПДР - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: - перед початком руху і зупинкою, - перед перестроюванням, поворотом або розворотом, п.9.4 ПДР - подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м. у населених пунктах і за 150-200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє від вжиття запобіжних заходів, п.1.10 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п.10.4 ПДР - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку а при виконанні маневру не з крайнього лівого положення на проїзній частині дороги повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, п.34 (1.1) ПДР - дорожня розмітка (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які вїзд заборонено. Невиконання водієм ОСОБА_1 вказаних вимог ПДР знаходиться у прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_1 отримала тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Даним вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Судом у відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України обставини винуватості відповідача у дорожньо-транспортній пригоді внаслідок якої позивачі отримали тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких ушкоджень та ушкоджень середнього ступеня тяжкості не досліджувались, оскільки дані обставини встановлені вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2014 року по справі № 303/8359/13-к, який є остаточним, оскільки сторонами кримінального провадження не оскаржувався.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганнях або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, - визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (праві власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обов'язок відшкодувати шкоду, як моральну так і майнову, несе відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, який безпосередньо використовував його на момент заподіяння шкоди (ДТП) та якого судом визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. При цьому, зважаючи на те, що шкода заподіяна позивачам внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від наявності чи відсутності вини у її заподіянні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина с підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Постановою від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), Пленум Верховного Суду України роз'яснив (п. 3.), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.9 Постанови зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості

Як уже зазначалося вище, в результаті ДТП, яке мало місце з вини відповідача, позивачі отримали тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких ушкоджень та ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_1 стала інвалідом ІІ групи, а ОСОБА_6 інвалідом ІІІ групи.

Після ДТП життя позивачів різко змінилось. Молода подружня пара, яка щойно одружилась перенесла страшну трагедію, оскільки отримали значні тілесні ушкодження, пройшли тривале лікування, психологічну реабілітацію, в постійному страху за власне життя та іншого з подружжя. Попри великі фінансові витрати на лікування, реабілітацію, молода сім'я отримала значні моральні страждання, оскільки важкі травми кардинально змінили їхній звичайний спосіб життя, зруйнували їхні сімейні плани на майбутнє.

На тяжкість моральних страждань позивачів вплинуло і те, що відповідач протягом понад двох років не компенсував збитків, відтак, позивачі вимушені звертатись за поновленням порушених прав в примусовому порядку до суду. Крім цього, в метеріалах справи відсутні докази того, що відповідач компенсував позивачам матеріальну шкоду, яка полягає у витрачених коштах позивачами на своє лікування.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок ДТП, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова, Трускавецькій міській лікарні, Мукачівській центральній районній лікарні. Олександра після ДТП перебувала 2 тижні в клінічній комі, перенесла численні операції, трепанацію черепа, її лікування триває до сьогоднішнього дня. Потерпіла в результаті ДТП стала інвалідом 2 групи та пройшла тривалий курс реабілітації інваліда про що свідчить індивідуальна програма № 583 від 04.11.2013 року. Крім того потерпіла внаслідок ДТП зазнала психологічної травми. Погіршився сон, часті головні болі, депресивний стан, що проявляється в постійній тривозі за власне здоров'я та фізичний стан чоловіка, який також постраждав внаслідок ДТП. В результаті цього, Позивачці надавались психологічні послуги спеціалістом Трускавецького МЦСССДМ про що свідчить довідка №186 від 18 липня 2014 року видана Трускавецьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Критичність відмову відповідачів добровільно відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду

Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що сума коштів в розмірі 300 000 грн. буде достатньою для компенсації та полегшення завданих моральних страждань потерпілій ОСОБА_1

Крім цього, в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_2 переніс численні операції, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова, Трускавецькій міській лікарні, Мукачівській центральній районній лікарні, у зв'язку з чим був змушений покинути навчання та основне місце роботи. Спосіб життя потерпілого кардинально змінився, неможливість вести звичний спосіб життя, в тому числі виконувати свої трудові обов'язки, отримувати належну винагороду за таку пращо, викликають у ОСОБА_2 душевні страждання.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що сума коштів в розмірі 70 000 грн. буде достатньою для компенсації та полегшення завданих моральних страждань потерпілому ОСОБА_2

Зазначені суми моральної шкоди відповідають характеру заподіяних збитків, глибині, тривалості та ступеню моральних страждань позивачів. При розрахунку суми моральної шкоди позивачам взято до уваги, що внаслідок порушення відповідача, позивачі стали інвалідами, що призвело до вимушених змін у життєвих стосунках позивачів.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,179,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.23,1167, 1172,1187 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 300000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 70000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6090 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. І. Марчук