Справа № 372/2162/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Семенівська сільська рада Обухівського району Київської області, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що його померлий батько ОСОБА_3 мав у власності житловий будинок, однак не завершив його державну реєстрацію, тому він не може оформити право на спадщину на це майно згідно заповіту батька. Просила визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та прибудинкові будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, село Семенівка, вулиця Шевченка, 6.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 належав житловий будинок та прибудинкові будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, село Семенівка, вулиця Шевченка, 6, що підтверджується технічним паспортом, випискою із погосподарської книги, рішенням сільради.

19 листопада 2003 року ОСОБА_3 заповідав все своє майно своїм дітям ОСОБА_1, ОСОБА_2, а земельну частку (пай) ОСОБА_2, що підтверджується заповітом.

14 травня 2004 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Сторони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_3, відповідачеві ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної частки (паю), тобто інше спадкове майно, яке не є спірним в межах цієї справи, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом, фактично користуючись спірним будинком та подавши заяву про прийняття спадщини, що вбачається із матеріалів справи.

Сторони є дітьми спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження, паспортами.

Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину відносно спірного майна по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, що підтверджується листом держнотконтори, матеріалами спадкової справи.

У встановленому чинним законодавством порядку оформлення правовстановлюючого документу на нерухоме майно на імя померлого не було завершено, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності померлого на спірне нерухоме майно виникло на законних правових підставах відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа чи державної реєстрації за приписами пізніше прийнятих норм права не позбавляє прав власності. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі права та обовязки спадкодавця, в тому числі і щодо власності на спірне майно.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Позивачі відносяться до спадкоємців за заповітом та законом, ніхто з інших із спадкоємців за заповітом або за законом в установленому порядку не заявляв про прийняття спадщини, тому в силу закону у них виникають рівні права на спадщину.

Однак відповідач не виявила бажання отримати у спадок спірний житловий будинок, фактично отримала право на інше спадкове майно, а визнавши позовні вимоги вчинила дії щодо відмови від права на половину спірного спадкового будинку.

При цьому позивач довів у судовому засіданні належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майна померлого.

За таких обставин визнання позову відповідачем не порушує права інших осіб та узгоджується із вимогами чинного законодавства, тому достатніх підстав для відмови у задоволенні позову суд не вбачає.

При вирішенні спору суд враховує відсутність заперечень відповідача та третьої особи, які не спростували обставини і докази, покладені в основу позовних вимог, що узгоджуються із матеріалами витребуваної судом спадкової справи.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову про порушення законних прав та інтересів позивача, тому приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача у обраний позовом спосіб шляхом визнання права власності.

За таких обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 174, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1266 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок та прибудинкові будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, село Семенівка, вулиця Шевченка, 6.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Кравченко