справа № 285/2758/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1521/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05.10.2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив в порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на земельні ділянки, розташовані на території Новороманівської сільської ради, площею 1,1630 га (далі Земельна ділянка №1) та площею 1,3708 га (далі Земельна ділянка №2).

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем сплачений судовий збір по заниженій ціні, а саме мінімальний його розмір, в сумі 551,20 грн.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно дві земельні ділянки, загальною площею 2,5338 га (250 соток землі), цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з проведеним дослідженням, визначенням та оглядом ринку нерухомості у Новоград-Волинському районі Житомирської області, а також відповідно до оголошень виставлених на продаж земельних ділянок, на момент подачі позову ринкова вартість схожого майна становить від 700 грн. за 1 сотку, що вочевидь не відповідає визначеній позивачем ціні позову.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази та факти. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1 378 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачу розмір судового збору в сумі 1 750 грн. (виходячи з середньої вартості загальної площі обох земельних ділянок 177 100 грн.), недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 1 198,80 грн. (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору 551,20 грн.)

Визначення позивачу розміру судового збору не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для нього, який потребує судового захисту, не є перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у звязку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 80, 119-121, 209 ЦПК України, 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків (доплати судового збору в сумі 1 198,80 грн.) та розяснити йому, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Розяснити ОСОБА_1, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О.Літвин