Справа №587/146/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22-ц/788/867/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3,

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Косівщинська"

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається наступне.

14 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, який 24 квітня 2015 року його представник ОСОБА_3 остаточно уточнила та збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 2317,20 грн., з яких: 1762,35 грн.- заборгованості з орендної плати, 105,45 грн.- 3% річних, 449,40 грн.- інфляційне збільшення заборгованості; розірвати договір оренди землі від 06 січня 2005 року та стягнути судові витрати (а.с.61-65).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 січня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого та Акту приймання передачі земельної ділянки позивач надав відповідачу у строкове платне користування, на 5 років, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі сплатою орендної плати в розмірі 442 грн.

01 січня 2009 року між сторонами був укладений Додатковий договір до договору оренди землі, яким змінений строк дії договору з 5 років на 10 років, та встановлений новий розмір орендної плати - 1083,75 грн. за рік.

Позивач посилався на те, що ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" систематично не сплачувало орендну плату, а саме, не сплатило орендну плату в 2011 та 2012 роках. За названі роки орендна плата була сплачена лише у грудні 2013 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені, а тому факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобов'язань і не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.15).

06 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ АФ "Косівщинська" був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вказана земельна ділянка була надана товариству у строкове платне користування.

27 листопада 2006 договір оренди землі був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 05 (а.с.11-12).

Відповідно до п. 20 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі. Земельна ділянка була передана ОСОБА_2 та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання-передачі від 28 листопада 2006 року (а.с.13).

Укладеним сторонами Договором оренди землі передбачено, зокрема, наступне :

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн. (п. 5 договору);

- орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі (п. 9);

- за користування земельною ділянкою відповідач зобов'язується вносити орендну плату у грошовій формі розміром 442 грн., що становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельного паю (п.10);

- обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору) ;

- орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору);

- розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції (п.14);

- у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення (п.14а);

- орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п.28);

- дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом (п.36).

01 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ АФ "Косівщинська" був укладений додатковий договір до договору оренди землі, який 28 вересня 2010 року за №85 був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру".

Додатковим договором сторони домовились про :

- заміну п. 5 договору оренди землі та викласти його у наступній редакції: "нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 36125,14 грн."

- зміну строку дії договору оренди землі з 5 років до 10 років;

- зміну п. 8 договору оренди землі та викладення його у наступній редакції : "договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою…"

- зміну п. 9 договору оренди землі та викладення його у наступній редакції : "орендна плата вноситься орендарем у формі натуральній в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с.10).

З видаткових касових ордерів від 30 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 30 грудня 2013 року було перераховано 3425,78 грн. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (а.с.40, 41).

Згідно ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629, ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 зазначеного Закону, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до абзацу 5 ч.1, абзаців 1-4 частини 2 статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з вимогами абзаців 1, 2, 4 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом "д" ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми матеріального права і умови договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається і цього не спростував позивач, що орендна плата за 2013 рік була йому виплачена своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена 30 грудня 2013 року у повному обсязі, тобто із порушеннями визначених договором строків. Проте вказана обставина дає підстави для висновку про несвоєчасність виплати, а не про систематичну невиплату орендної плати. На день звернення до суду з позовом права позивача були відновлені.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо виплати йому орендної плати не у повному обсязі, колегія суддів виходить з наступних розрахунків.

Додатковий договір, яким було збільшено розмір орендної плати до 1083,75 грн., був зареєстрований 28 вересня 2010 року, а тому саме з цього часу вказана умова набрала чинності.

З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до нього орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою становить:

за 2011 рік - 1133,60 грн. (1083,75 грн. х 104,6 % - індекс інфляції за рік);

за 2012 рік - 1133,60 грн. (індекс інфляції за рік становить 99,8 %, тобто суму меншу ніж 100 %);

за 2013 рік - 1139,27 грн. (1133,60 грн. х 100,5 % - індекс інфляції за рік).

Встановлено, що 30 грудня 2013 року відповідач виплатив ОСОБА_2 3425,78 грн. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (а.с.40, 41).

Є обґрунтованими доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування на орендну плату за 2011-2012 рік відповідно до ст. 625 ЦК України складуть:

І. Інфляційне збільшення розміру орендної плати у зв'язку з її несвоєчасною виплатою з урахуванням індексів інфляції складе:

за 2011 рік: 1133,60 грн. х ( 1,002 х 1,002 х 1,003 х 1,001 х 1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004 х 1,002) (індекси інфляції за січень - березень, вересень, грудень 2012 року, січень, травень, жовтень - листопад 2013 року, які становлять більше 100%) = 1133,60 грн. х 1,02 = 1156,27 грн. ;

таким чином, інфляційне збільшення орендної плати за 2011 рік (за період 31.12.2011 р. по 30.12.2013 р.) складе 1156,27 грн. - 1133,60 грн. = 22,67 грн.

за 2012 рік: 1133,60 грн. х (1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004 х 1,002) (індекси інфляції, більші 100%, січень, травень, жовтень - листопад 2013 року) = 1133,60 грн. х 1,01 = 1144,94 грн.;

таким чином, інфляційне збільшення орендної плати за 2012 рік (за період з 31.12.2012 р. по 30.12.2013 р.) складе 1144,94 грн. - 1133,60 грн. = 11,34 грн.

ІІ. 3% річних в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2011-2012 рік складе:

за 2011 рік ( з 31.12.2011 р. по 30.12.2013 р.) - 68,11 грн. (1133,60 грн. х 0,03 х 731 день : 365);

за 2012 рік (з 31.12.2012 р. по 30.12.2013 р.) - 34,01 грн. (1133,60 грн. х 0,03 х 365 днів : 365).

ІІІ. На підставі п. 14а договору від 06.01.2005 р. за кожен день прострочення виплати орендної плати, нарахованої за 2011 рік та 2012 рік, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,01 %, що становить відповідно:

за 2011 р. (з 31.12.2011 р. по 30.12.2013 р.) : 82,87 грн. (1133,60 грн. х 731 день х 0,01 : 100 грн.);

за 2012 рік (з 31.12.2012 р. по 30.12.2013 р.) : 41,38 грн. (1133,60 грн. х 365 день х 0,01 : 100).

З наведених підрахунків вбачається, що за 2011 - 2013 роки позивачеві необхідно було виплатити орендної плати, сум відповідно до ст. 625 ЦК та пені :

за 2011 рік - 1133,60 + 22,67 + 68,11 + 82,87 = 1307,25 грн.;

за 2012 рік - 1133,60 + 11,34 + 34,01 + 41,38 = 1220,33 грн.;

за 2013 рік - 1139,27 грн.,

а всього : 1307,25 грн. + 1220,33 грн. + 1139,27 грн. = 3666,85 грн.

Враховуючи, що з вказаної суми підлягало відрахуванню 15 % в доход держави як податок з доходів фізичних осіб, підлягало всього сплаті:

3666,85 грн. х 0,85 = 3116,82 грн.

В той же час ТОВ АФ "Косівщинська" надало докази про виплату ОСОБА_2 орендної плати за користування землею за 2011- 2013 роки на загальну суму 3425,78 грн., тобто відповідач не має перед позивачем заборгованості за спірний період, а доводи позивача про несплату йому в повному обсязі орендної плати за спірний період є безпідставними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що при нарахуванні йому орендної плати слід було застосовувати індекси інфляції починаючи з дати укладення договору оренди, і при визначенні додатковим договором орендної плати в сумі 1083,75 грн. не були враховані індекси інфляції, починаючи з 2005 року, - не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки сторони, укладаючи договір та додаткову угоду до нього, визначили всі істотні умови договору.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -