АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/153/15-ц
Провадження № 22-ц/792/785/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.

секретар Гриньова А.М.

за участю апелянтки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Новоушицька селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_1 в квітні 2015 року звернулася із зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що з 1983 року є власником будинку АДРЕСА_1, до якого належала земельна ділянка, на якій розташовані хлів, господарська будівля, дерев'яні прибудови, кролятники, хлів на вугілля. Позивачка зазначає, що 15 серпня 2007 року отримала державний акт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1. Як вказує позивачка, відповідач самовільно переніс її загорожу вище на 6 метрів, при цьому викорчував дерева: три абрикоси, дві вишні, кущі смородини і грядку полуниці, а тому просила суд зобов'язати ОСОБА_3 повернути їй частину земельної ділянки, яку відповідач самовільно захопив та визначити суму пошкодженого майна, огорожі, дерев, кущів та моральних збитків у супроводі лікувальних наслідків (в межах 17 тис. грн.)

Ухвалою Новоушицького районного суду від 28 квітня 2015 року прийнято до спільного провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Новоушицька селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Новоушицька селищна рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків.

В березні 2016 року представник позивача ОСОБА_4 подав до суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Ухвалою Новоушицького районного суду від 03 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Рішенням Новоушицького районного суду від 03 березня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу і в обґрунтування якої зазначила, що суд помилково послався на недостатність доказів зі сторони позивачки для прийняття рішення. Адже вона надала суду копію акта приймання-передачі межових знаків від 08.04.2013 року та копію свідоцтва на право власності від 03.07.2013 року, тому апелянтка вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а її позовні вимоги - до задоволення.

ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали і просять її задовольнити.

ОСОБА_3 та представник третьої особи Новоушицької селищної ради до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що позивачкою не надано доказів порушення ОСОБА_3 її права власності на земельну ділянку та не доведено наявність і розмір матеріальної та моральної шкоди.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З врахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого, може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодування завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ст.ст.1166, 1192 ЦК України).

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0304 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. ( а.с. 208).

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.07.2013 року належить на праві приватної власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0537га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою АДРЕСА_1. (а.с.57).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 березня 2008 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. (а.с.9).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 вересня 2014 року земельна ділянка площею 0,0086 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 02 грудня 2014 року ОСОБА_1 самовільно займає частину земельної ділянки, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 (а.с.24-25).

Доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки судом першої інстанції доказів, а саме: копії акту приймання - передачі межових знаків від 08.04.2013 року та копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.07.2013 року є не обґрунтованими, адже судом першої інстанції було дано оцінку цим доказам у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України і ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанції по їх оцінці.

Адже, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майна від 03.07.2013 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0537га., що розташована за адресою АДРЕСА_1. (а.с.57). Як вбачається із акту приймання - передачі межових знаків від 08.04.2013 року власник земельної ділянки ОСОБА_1 претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має і власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. (а.с.84) І зазначені докази не підтверджують факт порушення та самовільного захоплення ОСОБА_3 частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 та спричинення їй матеріальної і моральної шкоди.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І. Справа № 22ц/792/785/16

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія № 47