Справа № 699/135/16-ц
Номер провадження 2/699/149/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_2 пред'явив у суд даний позов і просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди АДРЕСА_1 посилаючись на те, що є власником зазначеного нерухомо майна і звернувся до районного управління юстиції про його реєстрацію в державному реєстрі, нащо йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідних для цього документів.

У суді представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Крім того, додала, що їй відомо про рішення суду стосовно спірного нерухомого майна від 2012 року за її позовом, але позовні вимоги підтримує повністю, оскільки мета позову оформити через суд право власності і потім переписати нерухоме майно на дочку, так як у селищній раді не можуть дати довідку про право власності на позивача.

Представник відповідача у суд не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначивши, що спірний житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 у 2006 році був прийнятий в експлуатацію і що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 28 лютого 2012 року між громадянами ОСОБА_2 і ОСОБА_1 будинковолодіння було розділено по 1/2 частині як об'єкт незавершеного будівництва.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Такт, згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Свідки по справі відсутні.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивач в підтвердження своїм вимог надав суду такі докази: світлокопію технічного паспорта на нерухоме майно, світлокопії державних актів на ім'я позивача про право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1; світлокопію довідки з селищної ради про те,що будинковолодіння позивача розташоване в АДРЕСА_1; світлокопію дозволу ОСОБА_2 від 07 червня 1978 року на будівництво по АДРЕСА_1; світлокопію виписки з розпорядження представника Президента України від 24 червня 1994 року про узаконення самовільно побудованого житлового будинку; світлокопію Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку садибного типу, дачного та садового будинків від 13 березня 2006 року.

Як встановлено в суді, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2012 року у цивільній справі (№2-743/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Стеблівської селищної ради, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Корсунь-Шевченківський відділ комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання будинку спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права власності на ? частину цього будинку позов задоволено частково.

Так, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом і просила визнати будинок АДРЕСА_1 спільною власністю позивача і відповідача; визначити рівними частки позивача і відповідача у вказаному будинку з надвірними спорудами та визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку А з прибудовою а,гаража Б,сараю В, погреба П,споруд 1-1,що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд визнав спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 рівними частинами на об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1. Визнав за ОСОБА_1 право власності на ? частину даного об'єкта незавершеного будівництва.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення районного суду залишено без змін і 20 квітня 2012 року вступило в законну силу.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що відповідно до правил ст.214 ЦПК України обов'язком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Тобто, судовими рішеннями вже вирішувався спір стосовно права власності на спірне нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не надав суду докази і суд не встановив наявність обставин, що обґрунтовують його вимоги, які мають значення для вирішення справи, то він не підлягає до задоволення.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не пред'явив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

При відмові в позові суд не присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в справі.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 325, 328, 331 ч.2, 375, 391, 392 ЦК України, суд

вирішив :

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савранський О.&nbsp; А.