Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 792000 грн. заборгованості за договором позики від 27 травня 2015 року та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27 травня 2015 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики на 30000 доларів США строком до 27 вересня 2015 року. Даний договір укладений в письмовій формі, факт отримання грошей підтверджується змістом п.1 договору, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав.

26 січня 2016 року сторони подали до суду мирову угоду та клопотання про її визнання.

За умовами мирової угоди сторони погодилися про те, що зобов'язання за договором позики припиняється шляхом передання ОСОБА_3 у власність ОСОБА_2 належні відповідачу житловий будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0646 га, виділену для будівництва і обслуговування цього житлового будинку(а.с. 28-29).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2016 року дана мирова угода визнана судом і закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати. Посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 18 грудня 2008 року, під час шлюбу ними за спільні кошти придбано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0.0646 га, для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою.

25 квітня 2016 року їй стало відомо, що вказаний будинок та земельна ділянка за мировою угодою сторін перейшли у власність ОСОБА_2 При постановлені ухвали про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі суд не перевірив, чи спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, не звернув увагу на вимоги ст. 657 ЦК України, де передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а не шляхом укладення мирової угоди між сторонами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із таких підстав.

Положеннями ст. 175 ЦПК України передбачено, що:

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

2. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

3. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

4. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

5. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

6. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Аналізуючи вказану норму Закону, необхідно зазначити, що фактично мирова угода є договором, який укладається для врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами (позивачем і відповідачем) і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо у справі бере участь третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, мирова угода укладається за її участю.

Мирова угода не може створювати прав та обов'язків у інших осіб, а також обмежувати ці права.

Постановляючи ухвалу про визнання даної мирової угоди між сторонами та закриття провадження у справі, суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не було належним чином з'ясовано питання, чи не порушуються в такому випадку права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як убачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_4 є заінтересованою особою, оскільки існує спір щодо належності нерухомого майна, яке стало предметом мирової угоди. Відтак, її участь у розгляді даної цивільної справи є обов'язковою.

При таких обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про визнання мирової угоди і закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню із направленням цивільної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2016 року скасувати і матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: