Справа № 2-1375/2007
Провадження № 6/226/106/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участі секретаря Альберті О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Димитров подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції (далі за текстом ВДВС) ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, в обґрунтування якого вказала, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 2-1375, виданий 17.12.2007 року Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, на утримання доньки Юлії, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/6 частини його доходів. 11.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. В порядку примусового виконання ВДВС вжиті певні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій: перевірка майнового стану боржника, виклик боржника, перевірка місця праці боржника, тощо. ОСОБА_4 належить 1/2 частина квартири за адресою: Донецька область м.Димитров м-н «Восточний», 1/53 на яку 23.03.2016 року було накладено арешт. 21.03.2016 року боржника попереджено про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України за ухилення від сплати аліментів, заборгованість з яких за період з 21.10.2015 року по 11.05.2016 року складає 5224,62 грн. Станом на 11.05.2016 року боржником не вчинено дій, спрямованих на погашення даної заборгованості. Протягом тривалого часу рішення суду у повному обсязі не виконується, не зважаючи на те, що державним виконавцем ВДВС вжито усіх, передбачених законом заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань. Тому, державний виконавець, посилаючись на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх обовязків.

Державний виконавець до судового засідання не зявилася, начальник ВДВС письмово сповістила суд про розгляд справи у відсутність представника відділу.

Судом встановлено, що 11.03.2016 року, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області відкрито виконавче провадження № 50436540 щодо примусового виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.12.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, на утримання доньки Юлії, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/6 частини його доходів, про що боржник був письмово повідомлений (а.с. 66, 67 ).

23.03.2016 року державним виконавцем ВДВС Димитровського МУЮ було накладено арешт на 1/2 частину квартири за адресою: Донецька область м.Димитров м-н «Восточний», 1/53, яка належить боржнику (а.с. 68).

З підписки ОСОБА_1 від 21.03.2016 року, яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що він попереджений про необхідність письмово повідомляти державного виконавця в триденний строк про працевлаштування, зміну роботи або проживання, з розміром щомісячних платежів по аліментам та заборгованості ознайомлений, з відповідальністю за ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів попереджений. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що аліменти не сплачує з тієї причини, що травмований на виробництві і не в змозі працювати (а.с. 70).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця ВДВС не може бути задоволено з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно ч.1 ст.3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд вважає, що ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів, доданих до подання державного виконавця, вбачається, що ОСОБА_1 обізнаний з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, не ухиляється від явки до відділу ДВС, не ухиляється від обовязку платити аліменти, а на даний момент не може працювати з причини травми на виробництві.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 3771 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Петунін