Справа № 454/51/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Волицька сільська рада Сокальського району про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом.,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд із даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивують тим, що 12.11.2009р. померла мама позивача ОСОБА_4 про що в книзі реєстрації смертей 13 листопада 2009р. зроблено відповідний запис за №20 Волицькою сільською радою Сокальського району Львівської області.

Після смерті матері прийняв спадщину рідний брат позивача ОСОБА_5, який помер 10 квітня 2015р. про що в книзі реєстрації смертей 11 квітня 2015р. зроблено відповідний запис за №07 Волицькою сільською радою Сокальського району Львівської області.

Після смерті рідного брата позивача ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку №4 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул.Т.Шевченка (Космонавтів, 97а) в селі Комарів, Сокальського району Львівської області, що належав матері позивача ОСОБА_4, яка померла на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого виконавчим комітетом Сокальської районної ради 20 липня 1987 р. та зареєстрованого Червоноградському МБТІ 20.07.1987р. в реєстровій книзі за №112, земельної ділянки площею 1,2442га. розташованої на території Волицької сільської ради, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки площею 0,3011га. розташованої на території Волицької сільської ради, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошових вкладів з відповідними процентними нарахуваннями.

ОСОБА_5 прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав.

Спадкоємці другої черги, позивач ОСОБА_1 та ії рідна сестра ОСОБА_2 відповідно до ст. 1278 ЦК України домовились про поділ спадкового майна, яке залишалось на день смерті ОСОБА_5.

Відповідно до договору про поділ спадкового майна укладеного 30 жовтня 2015р. та посвідченого державним нотаріусом, завідуючим Великомостівської державної нотаріальної контори, Львівської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №690 між спадкоємцями за договором відбувся поділ спадщини у натурі.

Рідний брат позивача ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини про що подав заяву до державної нотаріальної контори.

Рішенням Виконавчого комітету Волицької сільської ради 08.12.1988р. №93 затверджено рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу про виділення земельної ділянки площею 1545 м.кв. ОСОБА_4 на будівництво нового житлового будинку з надвірними будівлями.

20 липня 1989р. №185 рішенням Виконавчого комітету Волицької сільської ради надано дозвіл ОСОБА_4 на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу «Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки».

Позивачем виготовлено технічний паспорт в Червоноградському МБТІ на житловий будинок за адресою Львівська область, с.Комарів, буд.6.

Будівництво житлового будинку було закінчено у 1998р.

Будівництво складає з себе цокольний поверх, житловий будинок, прибудову, господарську будівлю, ворота та огорожу.

Загальна площа житлового будинку становить 384,4м.кв. у тому числі житлова площа 169,6 м.кв.

Позивачем подано заяву до державної нотаріальної контори стосовно видачі йому свідоцтва про право на спадщину після померлого брата ОСОБА_5 на житловий будинок №6 по вул.Шевченка в с.Комарів, Сокальського району з належною до нього земельною ділянкою.

Державний нотаріус видав 02.12.2015р. позивачу постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії та мотивував тим, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації то право власності виникає з моменту державної реєстрації, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок видати свідоцтво про право на спадщину за законом в межах провадження по спадковій справі не можливо.

З метою реалізації прав позивача держаний нотаріус рекомендував звернутись до Сокальського районного суду Львівської області з заявою про визнання за позивачем права власності на вище вказаний житловий будинок в порядку спадкування.

Позивач та його представник в судове засідання не прибув, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, подала заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі.

Представник третьої особи Волицької сільської ради Сокальського району Львівської області в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить проводити без його участі.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить права та інтересам інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Житловий будинок було побудовано відповідно до технічної документації 1998р. отже право власності на житловий будинок виникло незалежно від державної реєстрації тобто до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на житлові будинки підлягає реєстрації у Державному реєстрі.

Відповідно до п.5 ст.19. Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень є - рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2,6 ст.6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Суд вважає підтвердженими письмовими доказами ті обставини, що житловий будинок за адресою Львівська область, Сокальській район, с.Комарів, вул. Шевченка, буд. 6 відповідно до технічного паспорту Червоноградського МБТІ не є самочинним будівництвом та побудований відповідно до затвердженого будівельного паспорту на відведеній земельній ділянці, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку .

Однак суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання за ОСОБА_1 03.02.1951р.н. (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку (загальною площею 0,1545га.), за адресою: Львівська область, Сокальський район, с.Комарів, вул.Шевченка, 6 після смерті ОСОБА_5, померлого 10 квітня 2015 р. не підлягають до задоволення , оскільки позивачем не надано суду відповідних правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позовних вимог про визнання права власності на в порядку спадкування за законом на закінчений будівництвом обєкт - житловий будинок доведені і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України , ст.ст. 15, 16, 20, 328, 331 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на закінчений будівництвом обєкт - житловий будинок (загальною площею 387,4 м.кв. у тому числі житлова 169,6 м.кв.) з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: Львівська область, Сокальський район, с.Комарів, вул.Шевченка, буд.6 після смерті ОСОБА_5, померлого 10 квітня 2015 року .

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення, протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук