АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарях - Перевузнику П.М., Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача на обґрунтування якого зазначив, що 13 травня 2015 року по вул.. Луговій в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок пригоди останній автомобіль отримав пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

13 травня 2015 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та 12 червня 2015 року заявив про виплату страхового відшкодування.

20 травня 2015 року отримав від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 наряд-замовлення на виконання ремонтних робіт належного позивачу автомобіля та 15 липня 2015 року за актом виконаних робіт та квитанцією прибуткового касового ордеру сплатив за ремонт автомобіля 34 530 грн.

27 жовтня 2015 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до звіту № 12192 складеного ТОВ «Експертум АВЕ» вартість матеріального збитку належного позивачу автомобіля визначена в розмірі 8347.45 грн., а розмір страхового відшкодування 7847.45 грн. (8347.45 грн. - 500 грн. франшиза), яка була перерахована позивачу.

Відповідач зобов'язань за договором страхування не виконав, тому позивач просив стягнути на свою користь із відповідача 26 652.55 грн. страхового відшкодування, 4195.77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та 487.20 грн. судового збору.(а.с.1-5)

Відповідач проти заявлених вимог заперечував. (а.с.35-57)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. (а.с.61-65)

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заявленого позову.(а.с.69-71)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений врученням повістки представнику. (а.с.123-124)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин(далі - Закон N 1961-IV), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 вищевказаного Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Судом встановлено, що винність ОСОБА_2 в тому, що він 13 травня 2015 року о 18 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Луговій в м. Києві, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_2 під керуванням позивача, підтверджується матеріалами справи, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року та сторонами не оспорюється. (а.с.7, 17, 23)

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

13 травня 2015 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та 12 червня 2015 року заявив про виплату страхового відшкодування.(а.с.8-9, 16)

20 травня 2015 року отримав від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 наряд-замовлення на виконання ремонтних робіт належного позивачу автомобіля та 15 липня 2015 року за актом виконаних робіт та квитанцією прибуткового касового ордеру сплатив за ремонт автомобіля 34 530 грн. (а.с.10-15)

Вказаний наряд-замовлення та Акт не є експертним (товарознавчим) висновком та до суду не надано доказів наявності права ОСОБА_3 складати такі висновки.

27 жовтня 2015 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до звіту № 12192 складеного 25 травня 2015 року оцінювачем ТОВ «Експертум АВЕ» - СтрілецьА.В. вартість матеріального збитку належного позивачу автомобіля визначена в розмірі 8347.45 грн., а розмір страхового відшкодування 7847.45 грн. (8347.45 грн. - 500 грн. франшиза), яке було перераховане позивачу. З цього ж звіту вбачається, що особою, яка склала звіт проводився огляд і оцінка пошкодженого транспортного засобу про що складений протокол. (а.с.19-20)

Право оцінювача ТОВ «Експертум-АВЕ» - Стрілець А.В., який склав звіт № 12192 від 25 травня 2015 року проводити оцінку та визначати розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача № 7130 від 12 вересня 2009 року, свідоцтвом про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 7794 від 06.10.2009 року, посвідченням МФ№1071-ПК від 09.04.2014 року. (а.с.39-51)

На виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України колегія суддів за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 призначила по справі судову товарознавчу експертизу. (а.с.98-103)

За змістом ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року, наявних у справі доказів позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_4 були сповіщені про наявність зобов'язання ОСОБА_1 надати судовому експерту для огляду і дослідження пошкоджений або відновлений автомобіль НОМЕР_2 та(або) кольорові фотознімки останнього, інші витребувані експертом документи та докази. (а.с.98-117)

За повідомленням судового експерта Київського НДІСЕ МЮ України Юхименко А.В. від 21.09.2016 року № 7272/16-54, зазначено про неможливість надання експертного висновку. (а.с.120-121)

Тому, колегія суддів погодилась із висновком районного суду, що розмір страхового відшкодування, яке мав виплатити Страховик потерпілій особі складав 7847.45 грн. (8347.45 грн. - 500 грн. франшиза).

ОСОБА_1 визнав факт отримання ним страхового відшкодування 7847.45 грн. (8347.45 грн. - 500 грн. франшиза), про що свідчить подана позовна заява, виплата страхового відшкодування здійснена Страховиком в межах строку визначеного законодавством.

Вимог до особи винної у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди у цьому провадженні ОСОБА_1 не заявляв.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача 26 652.55 грн. страхового відшкодування та 4195.77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання

На підставі ст. 88 ЦПК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розподіл судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/6658/2016

Унікальний номер 761/33731/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Маліновська В.М.

Доповідач Левенець Б.Б.