АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4346/16 Головуючий 1 інст. - Нестерцова Н.В.
Справа № 621/2974/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Костенко Т.М.,

Черкасова В.В.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, 3-і особи: Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, КП «Комунальник» Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив здійснити поділ майна подружжя, що належить йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності та визнати за ним право власності: на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та ? частину земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

29.02.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та з уточненням своїх позовних вимог просила виділити їй будівельні матеріали, які були використані під час будівництва індивідуального гаражу АДРЕСА_2 виділити їй будівельні матеріали, які були використані під час будівництва індивідуального гаражу АДРЕСА_3 залишити за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 стягнути з ОСОБА_3 на її користь 32602 грн. грошової компенсації різниці виділеного в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою суду від 29.03.2016 року до участі в справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Комсомольську селищну раду Зміївського району Харківської області та КП «Комунальник» Комсомольської селищної ради.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано об'єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею 0,25 га. (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд), які розташовані за адресоюАДРЕСА_4 будівельні матеріали, що складають гараж АДРЕСА_2 та будівельні матеріали, що складають гараж АДРЕСА_3 Поділено майно, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали, що складають гараж АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості майна, яке підлягає поділу у розмірі грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 733,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 407,34 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити повністю, в іншій частині рішення суду 1 інстанції залишити без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2016 року справу було направлено до суду 1 інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04.08.2016 року визнано за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, що складають гараж АДРЕСА_3

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх «слідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням зичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які руть участь у справі.

При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, задовольняючи позовні вимоги обґрунтовано виходив з того, що перелічене майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане у шлюбі і тому за кожні й із сторін може бути визнано право власності на половину цього майна.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що даний висновок суду є правильним та обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_3) зареєстровано шлюб, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2012 року, ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.12.2012 року ОСОБА_4 придбала земельну ділянку, площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки директора КП «Зміївське БТІ» №2570 від 12.10.2015 року, дійсна інвентаризаційна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 07.10.2015 року складає 73830 грн.

Згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с.Лиман Лиманської сільської ради, складеного відділом Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області 06.10.2015 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,2500 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, складає 72841,86 грн.

Відповідно до виписки з протоколу №74 засідання профкому Зміївської ТЕС від 13.11.1998 року було постановлено затвердити рішення цехових комітетів про виділення місць під будівництво гаражів, у тому числі ОСОБА_3

Відповідно до листа директора КП «Комунальник» №32 від 20.01.2016 року, гараж НОМЕР_1, розташований на господарському дворі №2 04.06.2007 року був переоформлений на ОСОБА_3 та виданий ордер на його ім'я гараж НОМЕР_2, розташований на господарському дворі №3 виданий ордер на 15.12.1998 року на ім'я ОСОБА_3, за його заявою 23.12.2008 року видано дублікат ордеру.

Відповідно до довідки директора КП «Зміївське БТІ» №1036 від 29.02.2016 року, дійсна інвентаризаційна вартість гаражу НОМЕР_2, який розташований на господарському дворі №3 смт.Комсомольське Зміївського району станом на 21.01.2016 року складає 65058 грн. Відповідно до довідки директора КП «Зміївське БТІ» №1036 від 29.02.2016 року, дійсна інвентаризаційна вартість гаражу НОМЕР_1, який розташований на господарському дворі №2 смт.Комсомольське Зміївського району станом на 21.01.2016 року складає 16410 грн.

Відповідно до корінця ордеру №150п від 23.12.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради депутатів №350, гараж НОМЕР_2, розташований на господарському дворі №3, земельній ділянці площею 32 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.71)

Відповідно до корінця ордеру №02043 від 04.06.2007 року, виданого на підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради депутатів №226, гараж НОМЕР_1, розташований на господарському дворі №2, земельній ділянці площею 5х8., зареєстровано за ОСОБА_3 Гараж НОМЕР_1 переоформлено на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Згідно повідомлення Комсомольського селищного голови, земельні ділянки в районі господарського двору АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_3 радою не виділялись.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. (ст. 63 СК України).

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз'яснено,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного веденняго сподарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч. 3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Судом 1 інстанції було вірно встановлено, що в період шлюбу сторонами було набуто: - у 2012 році - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 73830 грн. та земельну ділянку, площею 0,25 га. з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за тією ж адресою вартістю 72831 грн.; у 2007 році - індивідуальний гараж АДРЕСА_2 вартістю 16410 грн.; у 1998 році - побудований індивідуальний гараж АДРЕСА_3 вартістю 65058грн.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимогст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та з моменту його прийняття до експлуатації і з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду 1 інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання права власності на будівельні матеріали, які були придбані, використані при будівництві гаражів під час шлюбу, та оскільки ОСОБА_3 не набув права власності на збудовані гаражі.

Судова колегія вважає правильним поділ майна подружжя зроблений судом 1 інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали, які були використані на будівництво лише гаражу АДРЕСА_2, залишив будівельні матеріали, які були використані на будівництво гаражу АДРЕСА_3 за ОСОБА_3

Також судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про розподіл порівну між сторонами будівельних матеріалів, які складають гаражі.

ОСОБА_3 відповідно до ст.60 ЦПК України до суду першої так и другої інстанції не надано доказів на спростування невірно, на його думку, визначеної суми вартості гаражів, а тому, при визначенні компенсації вартості майна, суд 1 інстанції підставно вирішив справу на підставі наявних доказів та врахував, що загалом ОСОБА_3 виділено майна на суму 138393,53 грн., а ОСОБА_4 89745,53 грн., тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ґрунтовно стягнув грошову компенсацію різниці вартості майна у розмірі 24324 грн., при цьому врахувавши, що ОСОБА_3 має постійну роботу, заробітну плату, тому взмозі сплати грошову компенсацію ОСОБА_4, яка не працює, виховує неповнолітнього сина.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують. В зв'язку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - В.В. Черкасов

Т.М. Костенко