У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Закропивного О.В.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2008 році він мав рахунок у національній валюті України у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Артемівську Донецької області. Позивач вказував на те, що відповідач ОСОБА_7 на той час працював керуючим відділення ПАТ КБ Приватбанк» в м. Артемівську Донецької області, з яким у нього були приятельські стосунки. В травні 2008 року ОСОБА_7 запропонував йому здійснити інвестиційний вклад в розмірі 4 500 дол. США в іноземну фірму «Swiss capital investments» на три роки та після чого отримати дохід в розмірі 2 500 дол. США та вкладену суму в розмірі 4 500 дол. США. Відповідач запевнив його, що він давно користується послугами вказаної інвестиційної компанії, знає де вона знаходиться і куди необхідно перерахувати гроші та запропонував зайнятися в його інтересах цим питанням, за свої послуги він просив 50 дол. США.

В період з 28 травня 2008 року по 29 травня 2008 року він передав відповідачу 4 450 дол. США для переводу ним грошових коштів в інвестиційну іноземну фірму «Swiss capital investments» та 50 дол. США за послуги по переводу грошовихкоштів в інвестиційну компанію. Як вказував позивач, ОСОБА_7 запевнив його, що гроші він буде переводити в інвестиційну іноземну фірму, яка начебто знаходиться в Болгарії, через відділення ПАТ КБ «Приватбанк».

Документів, які б підтверджували, що він дійсно є інвестором фірми, а також документів, які визначають порядок зарахування фірмою його грошових коштів на свій рахунок та порядок нарахування процентів від «Swiss capital investments» за адресою його реєстрації та місця проживання не надходило.

В 2010, 2011, 2012 роках він звертався до відповідача з проханням роз'яснити йому з якої причини він не отримує від іноземної фірми ніяких документів та процентів, на що відповідач відповів йому, що треба почекати три роки з моменту переведення грошових коштів в компанію, а потім він отримає всі кошти.

Посилаючись на те, що в травні 2012 року він знов звернувся до відповідача з вимогою повернути йому грошові кошти і проценти, однак відповідач відмовив йому, посилаючись на те, що компанія не може виконати свої зобов'язання у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошовий еквівалент 4450 дол. США у національній валюті України - гривні, що складає 57 405 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 01 березня 2001 року, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2, суму 55 212 грн, що станом на дату подання позову (26 вересня 2014 року) в еквіваленті по курсу Національного банку України становила 4 280 дол. США, а також судовий збір в сумі 552 грн 12 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року скасовано рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що у травні 2008 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 здійснити інвестиційний вклад в розмірі 4 500 дол. США в іноземну фірму «Swiss capital investments» на три роки та після чого отримати дохід в розмірі 2 500 дол. США та вкладену суму в розмірі 4 500 дол. США.

В період з 28 травня 2008 року по 29 травня 2008 року ОСОБА_6 передав відповідачу 4 450 дол. США для переводу ним грошових коштів в інвестиційну іноземну фірму «Swiss capital investments» та 50 дол. США за послуги по переводу грошовихкоштів в інвестиційну компанію. Згідно домовленості між сторонами, ОСОБА_7 запевнив позивача, що гроші він буде переводити в інвестиційну іноземну фірму, яка знаходиться в Болгарії, через відділення ПАТ КБ «Приватбанк».

Судами також указано, що згідно наданих сторонами Загальних умов для інвестиційного продукту SWI-RE, згідно яких сторонами угоди є: «Swiss Сapital Іnvestments LTD» та клієнт, ідентифікований згідно доручення про інвестування, яке є невід'ємною частиною взаємовідносин сторін.

Загальними умовами для інвестиційного продукту SWI-RE визначено, що доручення про інвестування це заява-зразок, підписана клієнтом та має наступні реквізити: ідентифікаційні дані клієнта, вид валюти, розмір інвестиційної суми, декларацію про походження грошових коштів, згоду клієнта з цими загальними умовами. Сертифікат - посвідчення на кожну внесену інвестиційну суму клієнта. Сертифікат містить всі параметри продукту (інвестиційна сума, строк, вид валюти, дані клієнта, дата видачі, номер доручення) та підписується офіційною особою компанії. Адміністративні витрати включають брокерські комісійні, податки по відношенню до надзорних та інших органів, операційні банківські витрати та складають 7% від інвестиційної суми, сплачуються клієнтом одноразово та вносяться клієнтом окремо. Витрати /компенсації/ з управління інвестиційною сумою покривають щорічні внески з управління інвестиційною сумою, оплачуються щорічно, в кінці кожного календарного року всього строку дії договору у розмірі 1,5% від поточного балансу на рахунку клієнта. Компанія зобов'язується відображати інвестиційну суму, а також результат роботи цієї суми на особистому рахунку клієнта щорічно. Клієнт своїм підписом на дорученні про інвестування підтверджує, що він ознайомлений та приймає не тільки очікуваний прибуток, але й передбачувані ризики, які несе в собі набутий ним продукт.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 обрав продукт SWI-1 з мінімальним строком на 1 рік, але у дорученні вказується обраний строк 3 роки. Загальними умовами для обраного в п.1 продукту його ніхто не ознайомив, оскільки в судовому засіданні були надані Загальні умови для інвестиційного продукту SWI-RE, тоді як позивач начебто обрав собі продукт SWI-1. Відповідач вказує, що позивач при підписанні доручення про інвестування № 1003733 заявив, що прочитав, зрозумів та прийняв Загальні умови для обраного в п.1 продукту. При цьому, Загальні умови, на підставі яких позивач начебто є клієнтом «Swiss Сapital Іnvestments LTD», викладені на англійській та українській мові, проте вірність перекладу не засвідчена. Надані в судове засідання Загальні умови щодо обрання продукту інвестування не відповідають умовам доручення про інвестування.

Згідно копії доручення про інвестування № 1003733 ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 суму 4 280 дол. США, у тому числі 4 тис. дол. США та начебто адміністративні витрати 7% в сумі 280 дол. США, про що свідчить його підпис у вказаному дорученні та не спростовується відповідачем, оскільки вказане доручення також підписав і відповідач ОСОБА_7 в якості консультанта.

Представником відповідача наданий лист від компанії «Swiss capital investments LTD» роздрукований з Інтернет ресурсу на ім'я ОСОБА_6, щодо неможливості проводити виплати по минулим та припиненим договорам.

14 лютого 2013 року позивач звернувся до міліції із заявою про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України.

Суди встановили, що указане кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_6 обґрунтовував свої вимоги тим, що ОСОБА_7 без достатньої правової підстави отримав від нього спірні грошові кошти та добровільно їх не повертає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики, у зв'язку із чим відповідач зобов'язаний повернути спірну суму позики на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами відсутні боргові зобов'язання і спір не може бути вирішений на підставі положень гл. 71 параграфа 1 ЦК України, у зв'язку із чим у позові слід відмовити.

Проте, повністю з висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам, що встановлені до змісту мотивувальної частини рішення апеляційного суду, які закріплені у п. 3 ст. 316 ЦПК України.

Так, у мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції мають зазначатися мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та не оспорені обставин, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносин; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Також, у цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті справи, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

У порушення ст.ст. 213, 303, 316 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повно та всебічно обставини справи не з'ясував, фактичних обставин справи не встановив та не дав оцінку всім доводам сторін у справі, а обмежився лише висновком про те, що спір не може бути вирішений на підставі положень гл. 71 параграфа 1 ЦК України. При цьому, суд не навів жодних обґрунтувань, які б підтверджували або спростовували доводи позивача, якими останній обґрунтовував свої позовні вимоги щодо порушення відповідачем його прав та доводів відповідача про відсутність такого порушення.

Апеляційний суд не врахував підстави позову, спростувавши посилання суду першої інстанції про наявність між сторонами правовідносин позики, з цих же підстав відмовив і в задоволенні позовних вимог, залишивши поза увагою дійсні підстави позовних вимог та не розглянувши позовні вимоги по суті з тих підстав, які заявлені позивачем, судом апеляційної інстанції порушено ст. 11 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Оскільки судом апеляційної інстанції, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм процесуального права, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик