АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/178/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 8 Кіхтенко Н. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівНерушак Л. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Драбівської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області , ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство", яка заперечувала на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Драбівської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області , ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що згідно наказу № 25-к від 03.04.1998 року Корсунь-Шевченківського держлісгоспу вона була прийнята на сезонну роботу лісокультурницею Кумейківського лісництва. На той час Кумейківське лісництво було структурним підрозділом Корсунь-Шевченківського держлісгоспу. Станом на сьогодні Державне підприємство "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" є правонаступником Корсунь-Шевченківського держлісгоспу.

06 жовтня 1998 року Корсунь-Шевченківським держлісгоспом позивачці для проживання було надане домоволодіння, до складу якого входить: житловий будинок з прибудовою, два сараї, погріб, гараж, вбиральня.

16.01.2001 року ОСОБА_6 в установленому порядку зареєструвалася (прописалася) в даному будинку.

Зазначений будинок знаходиться на території Драбівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 Проте, ордер на проживання в даному будинку (домоволодінні) не видавався. Письмовий договір про користування вказаним будинком між позивачкою та роботодавцем чи органом місцевого самоврядування не укладався. Даним будинком (домоволодінням) вона користується по теперішній час. Іншого житла у неї немає, правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні. Так само немає і будь-яких відомостей про те, що даний будинок (домоволодіння) відповідно до вимог ст. 118 Житлового кодексу України був включений до числа службових і про це є відповідне рішення органу місцевого самоврядування. Немає також і будь-яких даних про те, що ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" є законним власником цього будинку за вказаною адресою.

Дані обставини змушують ОСОБА_6 звернутися до суду про визнання за нею права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю.

На підставі наведеного, ч.1 ст. 344 ЦК України, позивачка з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні уточненого позову ОСОБА_6 до Драбівської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області , ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення , яким задоволити її позов до Драбівської сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області , ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, Черкаської області за набувальною давністю.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 58-к від 02.04.1997 року по Корсунь - Шевченківському держлісгоспі, правонаступником якого є відповідач у справі: ДП « Корсунь-Шевченківське лісове господарство», позивачка була прийнята на сезонну роботу по 01.11.1997 р. лісокультурницею Кумейківського лісництва, структурним підрозділом Корсунь - Шевченківського держлісгоспу. Згодом позивачка ще декілька разів (до 2003 року) приймалась на виконання такої роботи, загалом пропрацювала у Кумейківському лісництві до 02.02.2004 р. та звільнилася за власним бажанням (арк.спр.5-7).

06.10.1998 відповідачем позивачу для проживання було надано 1/2 частину будинку з прибудовою, до складу чого входило ще два сараї, погріб, гараж, вбиральня.

Письмовий договір на користування вказаним будинком між позивачем і власником даного майна чи органом місцевого самоврядування не укладався. Ордер не видавався.

16.01.2001 позивач зареєструвалася у даному будинку, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача, копія якого надана до суду (а.с. 4 на звороті).

Встановлено, що з 06.10.1998 р., тобто з моменту отримання для проживання вказаного домоволодіння, позивачка відкрито та безперервно ним володіє до даного часу та іншого житла не має, що підтверджується довідкою Драбівської сільської ради за №478 (ар.спр.14).

Згідно даних довідки № 372 від 31.08.2015 р. , виданої КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» ДП « Корсунь-Шевченківське лісове господарство» є власником вказаної спірної частини будинку ( ар.спр. 41), що підтверджено наданим суду свідоцтвом право власності (а.с.42), за який підприємство сплачує податки (ар.спр.43- 49).

Згідно ст.319 ЦК України, власник, володіючи, користуючись та розпоряджаючись своїм майном на власний розсуд також може вчиняти щодо нього будь-які дії, в тому ЧИСЛІ відмовитись від такого майна.

Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні згідно ст. 321 ЦК України.

Тобто лісгосп, будучи власником даного будинку, мав право передати у 1998 році позивачу у користування вказаний будинок з надвірними спорудами

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року правила ст. 344 ЦК поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання цим Кодексом чинності (який набрав чинності 01 січня 2004 року) тобто з 01 січня 2001 р.

Відповідно до ст. 344 ЦК України для набуття права власності за набувальною давністю повинні існувати наступні ознаки:

- володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю;

- володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним;

- володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.

Тобто, як правильно визначився суд, за набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника; власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Згідно роз'яснень в п. 11 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Аналогічно , і у своїй ухвалі від 10.06.2009 року Верховний Суд України зазначив, що враховуючи положення ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 p., то норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 р. ( Така правова позиція міститься і в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 р. у справі № 6-27245св07).

Таким чином, відлік строків, про які йдеться в частині першій ст. 344 ЦК України, зокрема 10 - річного , може починатися з 01.01.2001 року , а не з 1998 року , як вважає позивачка

Отже, з наведеного, як вказує суд, випливає слідуюче.

По - перше, визнання судом права власності на нерухоме майно не може мати місце раніше 01 січня 2011 року (оскільки саме в цей день закінчувався мінімально можливий встановлений десятирічний строк відкритого користування - якщо володіння майном розпочалося саме 01 січня 2001 p.). А по-друге, особи, що заволоділи майном до 01 січня 2001 року не можуть претендувати на набуття права власності за набувальною давністю.

Таким чином, особи, що вступили у відкрите володіння майном до 1 січня 2001 року позбавлені можливості оформити право власності на майно, незважаючи на те, що подекуди користуються ним п'ятнадцять, двадцять років і більше.

Вказівку у ч. 1 ст. 344 ЦК України про добросовісне заволодіння чужим майном слід розуміти так, що фактичний володілець сприймає дане майно як чуже, не своє, оскільки власник майна не може бути установлений, невідомий, помер тощо.

А оскільки при даних обставинах позивачу з часу вселення у будинок було відомо про власника майна і це підтверджено у суді, а правомірність фактичного володіння у жодному разі не може спрацьовувати проти власника, бо набувальна давність може слугувати підставою набуття власності за методом виключення усіх інших правових підстав, що не заборонені законом.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що в даному випадку норми ст. 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню, оскільки володіння позивачем майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування оперативного управління тощо).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 серпня 2005 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вказано, що визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч. 1 ст. 344 та п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, не може мати місця раніше 01 січня 2001 року.

На земельну ділянку, на якій розташована дана частина будинку також діє ст.119 ЗК України, який діє з 2002 року, але не на 1998 рік, та ще й при умові, що це не державний фонд.

Отже встановлено, що власником спірного нерухомого майна , яким користується позивачка по АДРЕСА_1 є ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», яке є правонаступником Корсунь - Шевченківського держлісгоспу, яке таким було і у 1998 році, з власності власника не вибувало, а тому позивач не набула права власності на дане нерухоме майно. А з урахуванням часу початку користування даним майном, яким є 1998 рік, то на той час норма матеріального права щодо набувальної давності була відсутня в діючому законодавстві , існуюча стаття 344 ЦК України може бути застосована лише з 01.01.2004 року, в зв'язку з чим суд цілком обґрунтовано визначився про необхідність відмови в задоволенні позову через відсутність законних підстав для задоволення такого до ДП « Корсунь - Шевченківське лісове господарство», як до належного відповідача, та до Драбівської сільської ради як до неналежного відповідача за безпідставністю вимог, оскільки остання ніяким чином права позивача не порушила.

Рішення суду відповідає матеріалам справи , вимогам закону, і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Доводи останньої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :