АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8710 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Гриньковська Н.Ю.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 р.

в справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 р. задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ІКАРNАIG.20253.001 від 26.12.2011 р. в сумі 128 982,09 грн. та судовий збір у розмірі 1 289,82 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 26.12.2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КАРNАIG.20253.001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 102400,00грн., на придбання автомобіля, зі сплатою 16,80% процентів річних, з остаточним терміном повернення кредиту 25.12.2014 р. (а.с. 8-10).

Згідно додатку №2 до кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти, щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку погашення кредиту, який є додатком № 2 до кредитного договору.

Згідно п.6.3. кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення

Згідно п.6.5. кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи, позичальник виплачує банку штраф у розмірі 1% від суми позову.

Також, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 26.12.2011р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1був укладений договір поруки №РХ029031.20256.001, відповідно до п.1. якого поручитель зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (а с.13).

Як встановлено судом, позичальником зобов'язання за кредитним договором не виконані, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 128 982,09 грн.

Згідно умов, передбачених п.3.1.9., 3.1 13. кредитного договору, позивач направляв на адресу відповідачів письмові вимоги за вих.№1099 від 15.03.2013 р., №3905 від 13.08.2013 р., №4733 від 20.09.2013 р., №Р02/2479 від 23.10.2013 р. щодо дострокового та повного погашення заборгованості за кредитним договором (ас. 19-32), зокрема, на адресу поручителя (апелянта) - 13.08.2013 р. та 20.09.2013 р. (а.с.26, 29), проте, ці вимоги залишилися без належного реагування, а заборгованість відповідачами погашена не була.

До суду із даним позовом позивач звернувся 12 лютого 2014 р.

Так, згідно розрахунку заборгованості від 08.01.2014 р., заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором в загальному розмірі складає 128 982,09 грн., з яких : поточна заборгованість за кредитом 44208,43грн., прострочена заборгованість за кредитом 39034,11грн., поточна заборгованість за процентами 797,68 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7360,63 грн., пеня 6861,24 грн., штраф 30720,00 грн. (а с.5-7).

Доказів на спростування зазначеного суду не надано.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_1 посилався зокрема на те, що позивачем невірно визначено розміри пені та штрафу, вважають що вони мають бути значно меншими ніж у розрахунку позивача.

Проте, із цими доводами погодитися не можна, оскільки, вони не ґрунтуються на умовах закону та укладених договорів, а також спростовуються матеріалами справи, в т.ч. і наданими суду запереченнями на апеляційну скаргу (а.с.116-117).

Так, що стосується розрахунку пені, то доводи апеляційної скарги стосовно застосування строку давності не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.6.3 Кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочено заборгованості за кожен день такої прострочки.

Згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п.8.6. Кредитного договору, сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим Договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років.

Тобто, у кредитному договорі сторони погодили умови стосовно збільшення терміну позовної давності, а тому, позивач на законних підставах просив стягнути пеню за період з 01.06.2012 р. по 09.01.2014 р. в розмірі 6 861,24 грн., і тому, ця вимога була обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Щодо стягнення штрафу у розмірі 30720,00 грн., то суд першої інстанції також обґрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог і в цій частині з таких підстав.

Згідно п.6.8 укладеного сторонами кредитного договору від 26 грудня 2011 р., у випадку порушення позичальником зобов»язань, передбачених п.п.4.2.9 кредитного договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 15% (п'ятнадцять) процентів від вартості предмету застави, яка зазначена в 35.5 договором застави рухомого майна. Сплата штрафу здійснюється в гривні.

Відповідно до п.35.5 договору застави № ZXA019500.20253.002 від 26.12.2011 р. сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 204 800,00 грн. (двісті чотири тисячі вісімсот грн., 00 коп.). Тому, сума штрафу у розмірі 30 720,00 грн. є обгрунтованою, та стягнутою судом на законних підставах.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :