Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1209/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р.В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

19.05.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Яковлєвою Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Олександріяоптторг» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року, у справі за скаргою директора приватного підприємства «Олександріяоптторг» на дії державного виконавця Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ, заінтересована особа: ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

Уберезні 2016 року ПП «Олександріяоптторг» звернулось до суду з вищезазначеною скаргою, в якій зазначало, що на виконанні в Кіровському відділі державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-53/11, виданий 20 червня 2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПП «Олександріяоптторг» матеріальної шкоди в розмірі 59 964, 49 грн., судових витрат за проведення експертизи в розмірі 567, 60 грн., держмита в розмірі 599, 65 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього 60 594, 14 грн.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем 08 липня 2014 року винесена постанова про розшук майна боржника, а саме автомобіля "Шевролет Авео", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2.

За запитом державного виконавця було орієнтовано особовий склад Державтоінспекції Кіровоградської області на заборону користування, розшук та затримання вищевказаного автомобіля.

27 січня 2015 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна (автомобіля "Шевролет Авео") та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - адміністратору реєстрів ІІ-Ї категорії ДП «Інформаційний центр».

29 січня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_5

Листом № 16/80 від 01.04.2015 р. Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ повідомив заявника, що згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля "Шевролет Авео", д.н.з. НОМЕР_1, який належить боржнику, становить 108 046 грн.

Арештоване майно боржника - автомобіль "Шевролет" було виставлено на продаж через систему електронних торгів, що проводяться ДП «Сетам». Проведення торгів було призначено на 15 червня 2015 р., але торги не відбулися. Після цього була здійснена уцінка, переданого на реалізацію, майна та призначено повторні торги на 19 жовтня 2015 р., які також не відбулися.

В порушення вимог ч. 6 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду, державним виконавцем не направлено заянику такого повідомлення і 23 лютого 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Заявник просив визнати дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, які мали місце 23 лютого 2016 р., при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 42940056 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - неправомірними. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 лютого 2016 р. у виконавчому провадженні № 42940056. Зобов'язати державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відновити виконавче провадження № 42940056 за виконавчим листом № 2-53 від 20 червня 2013 року. Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення повідомлення з пропозицією залишити за собою нереалізоване майно та зобов'язати державного виконавця направити повідомлення з пропозицією залишити за собою нереалізоване майно.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, які мали місце 23 лютого 2016 р., при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 42940056 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - неправомірними.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 лютого 2016 року у виконавчому провадженні № 42940056.

Зобов'язано державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відновити виконавче провадження № 42940056 за виконавчим листом № 2-53 від 20 червня 2013 року.

В решті заявлених вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «Олександріяоптторг» просить скасувати вказану ухвалу суду в частині відмови у задоволенні заявлених вимог та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги в повному обсязі. Визнати бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо не направлення ПП «Олександріяоптторг» повідомлення з пропозицією залишити за собою нереалізоване майно - легковий автомобіль "Шевролет Авео", державний комер НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2, неправомірною. Зобов'язати державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_6 направити ПП «Олександріяоптторг» повідомлення з пропозицією: вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна - легкового автомобіля "Шевролет Авео", державний номер НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2 Вказує, що суд допустив неповне з'ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для справи, неправильно оцінив докази, порушив норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представників ПП «Олександріяоптторг», які підтримали скаргу, представника ВДВС, яка просила скасувати ухвалу суду як необгрунтовану, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи скаргу, дійшов висновку, що повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачеві - ПП «Олександріяоптторг» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення, є передчасним, тому що це не відповідає матеріалам справи та вимогам ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»щодо звернення стягнення на кошти солідарних боржників (в тому числі поручителів по кредитному договору) та інше належне боржникам майно, крім заставного.

Судом становлено, що у відділу примусового виконання Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ знаходилось на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб заборгованості до складу якого входить: виконавчий лист Кіровського районного суду м. Кіровограда № 2-688 від 12 грудня 2011 року про стягнення на користь ПАТ КБ «Надра» в сумі 85465, 25 грн. та виконавчий лист № 2-53/11, виданий на виконання рішення Кіровського районного судом м. Кіровограда від 14 червня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПП «Олександріяоптторг» матеріальної шкоди в розмірі 59 964, 49 грн., судових витрат за проведення експертизи в розмірі 567, 60 грн., держмита в розмірі 599, 65 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього 60 594, 14 грн.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем, встановлено, що за боржником зареєстроване рухоме майно, а саме автомобіль "Шевролет Авео", державний номер НОМЕР_1, що є заставним майном ПАТ КБ «Надра» згідно договору «Автопакет» № 2/1/2008/840АП/916, пунктом 8 якого визначено, що договір діє до повного виконання зобов'язання.

08 липня 2014 року винесена постанова про розшук майна боржника, а саме "Шевролет Авео", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

За запитом державного виконавця було орієнтовано особовий склад Державтоінспекції Кіровоградської області на заборону користування, розшук та затримання вищевказаного автомобіля.

27 січня 2015 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна (автомобіля "Шевролет Авео") та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - адміністратору реєстрів ІІ-ї категорії ДП «Інформаційний центр».

29 січня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_5

Листом № 16/80 від 01 квітня 2015 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ повідомлено заявника, що згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля "Шевролет Авео", д.н.з. НОМЕР_1, який належить боржнику, становить 108 046 грн.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» арештоване майно боржника - автомобіль "Шевролет" було виставлено на продаж через систему електронних торгів, що проводяться ДП «Сетам». Проведення торгів було призначено на 15 червня 2015 року, але торги не відбулися. Після цього була здійснена уцінка, переданого на реалізацію, майна та призначено повторні торги на 19 жовтня 2015 року, які також не відбулися.

12 листопада 2015 року державним виконавцем направлено ПАТ КБ «Надра» повідомлення про можливість залишення за собою нереалізованого майна, на яке 02 грудня 2015 року надійшла відповідь від ПАТ КБ «Надра» про відмову прийняти вказане майно.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ виконавчий лист виконавчий лист № 2-53/11, виданий 20 червня 2013 року Кіровським районним судом м.Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПП «Олександріяоптторг» матеріальної шкоди в розмірі 59 964, 49 грн., судових витрат за проведення експертизи в розмірі 567, 60 грн., держмита в розмірі 599, 65 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього 60 594, 14 грн. повернуто стягувачеві з підстав, передбачених п. 2 ч. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувану і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Пунктом 4.5.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 якщо майно не було реалізовано в установленому порядку після його повторної уцінки, державний виконавець пропонує стягувачу (стягувачам) залишити це майно за собою. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання з урахуванням черговості, визначеної статтею 44 Закону.

За приписами ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету, вимоги органів страхування з обов'язкового страхування (крім вимог щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Відповідно до п. п. 1, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи в ході вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню було з'ясовано, що належний боржнику автомобіль"Шевролет Авео", на який накладено арешт, був придбаний за кредитні кошти, що зазначено в особливих відмістках свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу (а.с. 47) і відповідно до умов договору "Автопакет" № 2/1/2008/840-АП/916 від 15 січня 2008 року, укладеному між ОСОБА_2 (боржник по даному виконавчому провадженні) та ПАТ КБ "Надра" (стягувач по даному зведеному виконавчому провадженні), є предметом застави (а.с.29-31).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

За змістом п. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно з ч. 3 ст. 54 цього Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Водночас ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з ч. 7 ст. 54 цього Закону спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Суд першої інстанції наведене не взяв до уваги, не встановив чи виконав державний виконавець вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 17 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Пункт 18 вказаної постанови пленуму ВССУ роз'яснює, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Всупереч вимогам ст.ст. 210, 213, 387 ЦПК України та не зважаючи на вищевказані роз'яснення пленуму ВССУ суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, на які посилався заявник у своїй скарзі на дії і бездіяльність державного виконавця при виконанні виконавчого листа № 2-53/11, виданого 20 червня 2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПП «Олександріяоптторг» матеріальної шкоди в розмірі 59 964, 49 грн., судових витрат за проведення експертизи в розмірі 567, 60 грн., держмита в розмірі 599, 65 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього 60 594, 14 грн., не вирішив питання про залучення як заінтересованої особи іншого стягувача по зведеному виконавчому провадженню, свої висновки про відмову у частині вимог не мотивував, що дає підстави для висновку про порушення судом порядку вирішення скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду з направленням питання на новий розгляд до того ж суду відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Олександріяоптторг» задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: