Справа № 450/3243/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/3345/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2874.98 грн. заборгованості за кредитним договором та судового збору у розмірі 243,60 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Дельта Банк», вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції невірно відмовив у задоволенні позову мотивуючи тим, що позивачем не доведено виконання умов кредитного договору щодо надання коштів позичальнику і відкриття рахунку, оскільки в матеріалах справи є наявні розрахунок заборгованості від 16.09.2014 року на суму 2874,98 грн., за кредитним договором № 012-13500-250611 від 25.06.2011 року, укладеним між сторонами справи, в якому у графі «Сума кредиту» зазначено, що ОСОБА_3 отримала кошти в сумі 3434,6 грн., також банком на підтвердження виконання свого обов»язку щодо надання кредиту, додано виписку по рахунку № 7237 від 30.03.2016 року. Також апелянт зазначає, що наявний розрахунок містить вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та про наявність заборгованості позичальника перед банком, жодних інших розрахунків матеріали справи не містять, зокрема і тих, які б спростовували наявність заборгованості чи виключали факт існування договірних зобов»язань за договором кредиту. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції покликався на те, що заявлені ПАТ "Дельта Банк" позовні вимоги є необґрунтованими, позивачем не доведено перед судом порушення відповідачем його прав, підставність нарахування заборгованості, а тому на думку суду підстав для застосування ч.1 ст. 15 ЦК України щодо позивачки, що випливають із кредитного договору від 25.06.2011 р., немає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції також зазначив, що позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено перед судом виконання Банком умов кредитного договору, не надано відомостей про відкриття карткового рахунку в національній валюті гривні на загальну суму 30000.00 грн. з встановленням ліміту кредитної лінії на день укладення у розмірі 3434.68 грн., розрахунок заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції вважав неналежним доказом виконання позивачем зобов»язань за кредитним договором, оскільки такі докази не відповідають ч.2 ст. 59 ЦПК України щодо зазначеного предмету доказування.

Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, 25 червня 2011 року, було укладено Договір №012-13500-250611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, договір підписаний ОСОБА_2, такий нею не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався.

З п.1.2 договору, вбачається, що банк, відповідно до наданого держателем пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває держателю картковий рахунок № 7237 в національній валюті України - гривні, оформляє та надає в користування держателю картку платіжної системи, а також пін код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті, що містяться в додатку № 1 до договору та згідно з умовами цього договору, умовами надання картки і правил. Підписанням цього Договору держатель підтверджує надання своєї згоди на наступний порядок видачі банком картки та пін коду, а саме: держатель звертається до банку з письмовою заявою про видачу картки та пін-коду, що відповідачкою було зроблено.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що банк надає держателю кредит шляхом відкриття держателю невідновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну сум 30000.00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт на рахунку в сумі 3434.68 грн.

Пункти 2.1, 2.3 договору передбачають, що моментом надання банком кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів. Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 з підписанням цього договору держатель засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами, та погоджується вважати їх обов»язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Цей договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов»язань за цим договором.

За умовами договору держатель картки зобов»язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Тарифами на обслуговування платіжних карток (Тарифний пакет «Лояльна пропозиція 18(2)»), з яким була ознайомлена відповідачка, що підтверджується її підписом, зокрема п.1.1, передбачено, що держатель зобов»язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов»язкового мінімального платежу (ОМП), який складається із частки обов»язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.1.1.), плати за обслуговування (тариф 1.2 та 1.3), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.1.3), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованості минулих періодів.

З анкети позичальника, підписаної ОСОБА_2 25.06.2011 року, вбачається, що вона підтвердила свою згоду з Умовами договору і зобов»язалась їх виконувати, а також підтверджується відкриття їй особового рахунку № 2625 НОМЕР_1.

Підпис ОСОБА_2 також міститься на анкеті позичальника від 25.06.2011 р., на опитувальнику клієнта фізичної особи від 25.06.2011 року.

Підписання Договору №012-13500-250611 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, Тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Локальна пропозиція 18(2)», анкети позичальника, опитувальника клієнта фізичної особи, ОСОБА_2 не заперечувалося і не оспорювалося.

Отримання відповідачкою коштів на підставі вищезазначених документів підтверджується розрахунком заборгованості, з якого вбачається зняття відповідачкою готівки, внесення відповідачкою платежів на суму 1178.00 грн., а також випискою по рахунку №7237.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №012-13500-250611, у зв»язку з невиконанням відповідачкою зобов»язань по поверненню отриманих коштів у відповідачки станом на 16.09.2014 року склалася заборгованість, яка становить 2874.98 грн., з яких: 2874.98 грн. заборгованість по тілу кредиту, розмір зазначеної заборгованості, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не спростовано іншими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, беручи до уваги, що наданий ПАТ «Дельта Банк» розрахунок заборгованості за Договором №012-13500-250611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки,

відповідачкою не спростований, на спростування такого нею не надано альтернативного розрахунку, підписання Договору №012-13500-250611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, анкети позичальника, Тарифів, інших документів, на підставі яких відповідачці надавались кредитні кошти, нею не заперечувалось і не оспорювалось, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та недоведеність позову ПАТ «Дельта Банк», є невірним.

Слід зазначити, що незважаючи на те, що відповідачка була належним чином повідомлена про судові засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції вона не з»являлася, будь яких заперечень чи спростувань зазначених у позові обставин та на спростування доводів апеляційної скарги, не надала.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав на те, що наданий ПАТ «Дельта Банк» розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки такий не відповідає ч.2 ст. 59 ЦПК України, разом з тим суд не зазначив, якими засобами доказування, крім тих, які зазначені і додані до позову, повинні підтверджуватися позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договором №012-13500-250611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, підписання якого нею не заперечувалось та не спростовувалось.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами розрахунку ПАТ «Дельта Банк» її заборгованості по сплаті кредиту, ОСОБА_2 не надано платіжних документів на підтвердження внесення коштів на погашення кредиту, погашення нею заборгованості по тілу кредиту в сумі 2874.98 грн., яка склалася у зв»язку з невиконанням відповідачкою умов договору, що свідчить про підставність позову, а відтак з відповідачки слід стягнути 2874.98 грн. заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» та сягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 2874.98 грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» 25.06.2011 року.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 2874.98 грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» 25.06.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 511.56 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_5