Справа №265/6004/16-ц
Провадження №2/265/2299/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 червня 2016 року встановлено факт проживання однією сім»єю її та ОСОБА_2 з літа 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1, а також визнано її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполі Донецької області у віці 87 років. Пізніше їй стало відомо, що за життя померла ОСОБА_2 помилково уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 Однак, в подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2016 року вказаний договір було визнано недійсним з моменту його укладення та припинено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Фактично вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги, так як інших спадкоємців у померлої немає. Однак звернувшись до нотаріальної контори із питанням оформлення права на будинок, вона отримала повідомлення про те, що не має права на спадкування без оформлення права власності. За життя ОСОБА_2 не мала можливості належним чином здійснити оформлення документів, які підтверджують її право власності на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу. Не маючи можливості відновити своє порушене право іншим шляхом, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування як спадкоємця, який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1 на розгляд справи не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 заявлені вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 01 березня 2008 року, актовий запис № 334.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 червня 2016 року встановлено факт проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з літа 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1, а також визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполі Донецької області у віці 87 років (а.с.26-27).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2016 року договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано недійсним з моменту його укладення та припинено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

З відповіді приватного нотаріуса маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 27 жовтня 2016 року № 130/01-16, вбачається, що у випадку одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним, нотаріус повертає документ, що є правовстановлюючим на об»єкт нерухомості відчужувачу майна. В зв»язку з тим, що відчужувач майна - житлового будинку АДРЕСА_1 померла, тому неможливо повернути документ про право власності відчужувачу. З цих підстав реєстрація за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок неможлива через відсутність правовстановлюючого документу на майно.

За повідомленням Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 31 жовтня 2016 року № 1859/02-14, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 заведена спадкова справа № 865/2008 за заявою громадянки ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Родинний зв»язок між спадкоємцями та спадкодавцем не підтверджено. Документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно у спадковій справі немає.

Разом з цим, як вбачається із наданої суду заяви ОСОБА_7 на підставі якої відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2, вказану заяву про прийняття спадщини вона подала на спадкове майно, яке складалося із вкладів в Ощадбанку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України).

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що обставини наведені у позові, доведені наданими позивачем доказами, зокрема, факт того, що позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім»єю з ОСОБА_2 в період з літа 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якої відкрилась спадщина за законом, до спадкової маси увійшов житловий будинок АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги у спадкодавця на вказану спадщину відсутні, у зв»язку з чим ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом, спадщину вона прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з останньою, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.1216-1218, 1268 ЦК України, ст.ст.10,11,209,212, 214-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємця, який фактично прийняв спадщину.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які барали участь у справі, але не були присутні при її розгляді - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя _____________________