Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9952/15-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 34 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Сарнавської О.І.

З участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив зобов'язати ОСОБА_3 відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 100135 грн. 00 коп., завдану в результаті пожежі, яка сталася 19 травня 2015 року в житловому будинку АДРЕСА_1, та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 19 травня 2015 року близько 13 год. в будинку за вказаною вище адресою виникла пожежа. Житловий будинок складається із чотирьох квартир. Він є власником 4/15 частин будинку, що становлять квартиру №2. Іншими співвласниками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і її спадкоємицями за заповітом є ОСОБА_3 та ОСОБА_7. ОСОБА_3 фактично вступила в управління спадковим майном, а саме, квартирою №1 по АДРЕСА_1. В цій квартирі внаслідок короткого замикання електропроводки виникла пожежа, яка поширилася і на його житло. ОСОБА_3 добровільно не бажає відшкодовувати завдані йому з її вини збитки.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 100135 грн. та 3243 грн. 60 коп. судових витрат.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09.12.2015 року залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження та з'ясування обставин справи, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову в позові. На думку апелянта, акт і звіт про пожежу від 19.05.2015 року та від 20.05.2015 року є не достовірними та недостатніми доказами для задоволення вимог позивача. В акті та звіті про пожежу зазначена ймовірна причина пожежі. Єдиним належним та допустимим доказом по справі міг бути висновок експертизи. Вважає, що ОСОБА_4 не надано доказів про належність йому частини будинку, оскільки будинок в натурі не поділений.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 1988 року ОСОБА_4 є власником 4/15 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів №67 від 26.01.1995 року оформлено за ОСОБА_4 прибудови підсобних приміщень, а також перепланування приміщень в існуючих житлових будинках згідно додатку №4, а саме: кухня площею 10 кв.м. прибудована до частини будинку по АДРЕСА_1 та переобладнана кухня площею 9,8 кв.м. в жилу кімнату в цій частині будинку (а.с.12-13).

Право власності на вказаний будинок, окрім позивача, зареєстровано також за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується довідкою КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської обласної ради від 02.02.2012 №186-А-4871 ( а.с.21).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.22).

Відповідно до заповіту, складеного померлою 11 серпня 1992 року та посвідченого державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С., ОСОБА_6 заповіла частину належного їй будинку АДРЕСА_1 внучці ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_7 в рівних частках кожній (а.с.23).

Згідно з копією паспорта відповідачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 16 червня 1980 року (а.с.24). Дані про реєстрацію відповідача за вказаною адресою підтверджуються також відомостями з адресно-довідкового бюро підрозділу територіального органу ДМС України (а.с.55).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (яка діяла на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, проживаючи на час відкриття спадщини у спадковій частині будинку, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, а саме, квартиру №1 будинку АДРЕСА_1.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Згідно з актом про пожежу від 19.05.2015 року приблизно о 13 годині 05 хвилин 19 травня 2015 року в житловому будинку АДРЕСА_1 виникла пожежа (а.с.17).

Із змісту зазначеного акта та звіту від 20.05.2015 року про причину виникнення пожежі вбачається, що ймовірною причиною пожежі стало коротке замикання електропроводки. Також у звіті зазначено, що місцем виникнення пожежі є кімната в дерев'яній прибудові, що належить відповідачу (а.с. 17-20).

В акті про пожежу також зазначено, що пожежею знищено 22 кв.м. покрівлі, 45 листів шиферу, речі та майно, дерев'яна прибудова розміром 3x4 м, вхідні двері, а також пошкоджено 4 кв.м. покрівлі, речі та майно. Орієнтовні збитки від пожежі становлять 36 000 грн., а орієнтовно побічні збитки становлять 77 932 грн.

Вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідачку обов»язку відшкодувати заподіяну внаслідок знищення пожежею належного позивачеві майна.

При цьому судом враховано, що згідно зі ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов»язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст.179 ЖК).

Згідно з п.3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомун-госпу України від 17.05.2005 року №76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів).

За змістом ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ч.6 ст.55 Кодексу цивільного захисту України, обов'язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиро-наймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

За наведених обставин та із врахуванням того, що саме в належній відповідачці квартирі виникла пожежа, суд обґрунтовано вважав, що саме у зв»язку із невиконанням свого обов»язку як власника нерухомості дотримуватися правил безпеки систем електропостачання у належному їй житловому приміщенні виникла пожежа, якою позивачеві заподіяно шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо покладення відповідальності за заподіяну шкоду на енергопостачальну компанію із зазначених вище підстав не заслуговують на увагу. Крім того, як повідомив Житомирський РЕМ, коливань рівня напруги в день пожежі не було зафіксовано. Також за змістом Правил користування електричною енергією відповідальність електропередавальної організації обмежується точкою ввідних клем комутаційного апарата, встановленого у ввідному пристрої будівлі споживача (а.с.147, 152). В даному ж випадку, пожежа виникла в середині житлового приміщення, про що зазначалося вище.

Не спростовують, на думку апеляційного суду, і доводи скарги в тій частині, що будинок не був поділений в натурі між співвласниками.

Так, із копії технічного паспорта будинку вбачається, що загальна площа будинку складає 181,6 кв.м., житлова площа - 128,4 кв.м., допоміжна - 53,2 кв.м. (а.с. 7-9). При цьому на плані будинку позначені чотири відокремлені квартири із зазначенням конкретних житлових та допоміжних приміщень.

Про проживання відповідачки саме в квартирі №1, в якій виникла пожежа, свідчить її реєстрація за цією адресою.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, суд не врахував наступного.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку №197/05-2015 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 02.06.2015 судовим експертом Свістуновим І.С.: 1) вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок пожежі, яка сталася 19.05.2015 і відновлення конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщеннях квартири №2 в будинку АДРЕСА_1, в діючих цінах на момент проведення дослідження складає 56 971 грн.; 2) вартість завданого матеріального збитку внаслідок пожежі в діючих цінах на момент проведення дослідження складає: 43 164 грн. (а.с.29-36).

Тобто, експертом визначена вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу пошкодженого приміщення та розмір матеріальної шкоди із врахуванням попереднього технічного стану будинку.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що із врахуванням наведених вище положень закону відшкодуванню підлягають саме матеріальні збитки в сумі 43164 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру відшкодування майнової шкоди, стягнутої з відповідачки на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що експертне будівельно-технічне дослідження не може бути належним доказом, не заслуговує на увагу та висновків суду не спростовує.

Так, в силу ч.1 ст.57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На виконання вимог ст.60, ч.4 ст.10 ЦПК апеляційним судом сторонам роз»яснено їх обов»язок подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень і попереджено про наслідки не вчинення процесуальних дій. Зокрема, роз»яснино право заявити клопотання про призначення судової експертизи. Проте, жодний із представників сторін із посиланням на відсутність коштів таким правом не скористався.

Щодо доводів апеляційної скарги, які стосуються відшкодування судових витрат, то апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції в цій частині правильними, виходячи із положень ст.88 ЦПК та п.6 ч.3 ст.79 ЦПК.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 грудня 2015 року змінити. Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди з 100135 грн. до 43164 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: