справа № 691/1059/16-ц
провадження № 2/691/544/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі та стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі та стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 11 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу змінили прізвище на ОСОБА_3. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області за актовим записом №7. Разом сім»єю проживали в АДРЕСА_1, в будинку його батьків, потім віднаймали квартиру, а на даний час близько шести місяців мешкають окремо один від одного. Разом з дитиною проживає біля своїх батьків в АДРЕСА_2. Відповідач ухиляється від покладених на нього обов»язків утримувати свою дитину, що зокрема виявляється в тому, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини та витрачає кошти на свої потреби, інтересами сім»ї не цікавиться, офіційно не працевлаштовується. Сама є не працюючою, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 130 грн. на місяць, яких не вистачає для існування та утримання дитини. Підсобного господарства, присадибної ділянки, городництва, пасовищ, земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та інших джерел доходів не має. Відповідач не змінив свого відношення до неї та дитини. Дитина перебуває на її утриманні. На даний час з малолітньою дитиною постійно мешкає в АДРЕСА_2. Доходи від домашнього господарства батьків не забезпечують необхідних потреб для нормального проживання. Відповідач ухиляється і від її утримання, а оскільки позбавлена інших джерел доходів, то потребує матеріальної допомоги від нього. Відповідач має задовільний стан здоров»я і може працювати. Непрацездатних батьків, яким потрібна матеріальна допомога та інших дітей не має, а тому вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання її та дитини, що і змусило звернутися до суду за захистом своїх прав та дитини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила в частині розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем досягнуто домовленості про їх розмір 1000 грн., щомісячно, а в частині її утримання позовні вимоги залишила без змін, з вирішенням питання про відшкодування відповідачем понесених витрат на правову допомогу.

Відповідач, позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., а позивачки, як дружини, 200 грн., з підстав відсутності роботи та погіршеного стану здоров»я, у зв»язку з отриманою травмою спини.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в силу наступного.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, причому обов"язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України визначено три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу), одночасно в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Так як, ініціатива способу визначення розміру та величини аліментого платежу належить насамперед позивачеві, і лише потім їх оцінює суд, то суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та можливості в такий спосіб забезпечувати та утримувати неповнолітню дитину і себе.

Згідно свідоцтва про народження дитини Серії НОМЕР_1, батьком дитини являється відповідач по справі і дана обставина ним не заперечується (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2, шлюб між сторонами не розірваний (а.с.8). Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні малолітньої дитини, її дитячий вік, потребу в лікуванні та належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно та у відношенні відповідача, а саме, що він має працездатний вік, не має інших утриманців, фізично здоровий і приходить до висновку, про можливість та спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., що сприятиме забезпеченню найвищих інтересів дитини, як потребуючої матеріальної допомоги до досягнення нею повноліття в особі матері, позивачки у справі.

Згідно із ст.ст.77,78 СК України способи надання утримання одному з подружжя визначаються за домовленістю між ними. Домовленість, як встановлено судом, між позивачкою та відповідачем відсутня про способи утримання як дружини, договір про надання утримання, як дружині з якою проживає дитина теж не укладався, а тому суд, вбачає законність та обґрунтованість позовних вимог позивачки про її утримання як дружини.

Для задоволення вимоги про стягнення аліментів, подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов»язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього, тобто з чоловіка - батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як з батька.

Підстав для звільнення відповідача від обов»язку утримувати матір дитини, судом не встановлено, остільки докази у справі про те, що він працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців є доведеними і вказують на спроможність надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі саме 500 грн., а не як просить позивачка 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, остільки відповідач пояснив суду, що на час розгляду справи в суді не працює та перебуває на утриманні своєї матері.

Статтею 84 СК України визначено, що право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення права у позивачки на одержання аліментів від чоловіка, до досягнення дитиною трьох років, судом встановлено такі юридичні факти: дитина проживає з матір»ю, що підтверджено довідкою №1127 від 13 вересня 2016 року виданою Хлистунівською сільською радою Городищенського району Черкаської області (а.с.11); відповідач згідно свідоцтва про народження є батьком дитини (а.с.9). Відповідно до довідки Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 вересня 2016 року № 1126, земельна ділянка за позивачкою не рахується (а.с.12). Перелічені юридичні факти утворюють юридичний склад, необхідний для одержання дружиною, з якою проживає дитина, аліментів від батька дитини.

Позивачкою заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов"язаних з наданням правової допомоги в сумі 350 грн, а тому згідно вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, суд, вважає за необхідне, задоволити позовні вимоги саме в такому обсязі, остільки вони підтверджені квитанцією адвоката Ріпа Л.О. від 28 вересня 2016 року.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, копією трудової книжки ОСОБА_2, довідкою Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 вересня 2016 року № 1126, довідкою Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області №1127 від 13 вересня 2016 року, квитанцією від 28 вересня 2016 року за надання юридичних послуг.

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 84,180, 181, 141,182, 184 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213, 215, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі та стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_3, аліменти на утримання дитини - сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 вересня 2016 року.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь Держави судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп р/р 0011, , банк одержувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, Код 22030001 Державне казначейство в Городищенському районі Черкаської області за розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_3, аліменти на утримання дружини, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи з 07 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь Держави судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп р/р 0011, , банк одержувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, Код 22030001 Державне казначейство в Городищенському районі Черкаської області за розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дружини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_3, витрати пов»язані із наданням правової допомоги в сумі 350 (триста п»ятдесят) грн..

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Савенко