ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Дубровської Ганни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», на рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що 20 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала у борг 290 445 швейцарських франків із сплатою 5,99 % річних та кінцевим терміном повернення 20 листопада 2021 року.

У зв'яку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 27 листопада 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, з яких заборгованість за основним зобов'язанням 237 589,12 швейцарських франків та за відсотками - 18 779,89 швейцарських франків.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, що станом на 26 грудня 2013 року еквівалентно 2 307 064 грн 72 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2014 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 листопада 2007 року у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, що еквівалентно 2 307 064 грн 72 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Дубровська Г.В., яка діє від імені ПАТ «ОТП Банк», просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволеннюз таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору від 20 листопада 2007 року у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішенням суду першої інстанції допущено подвійне стягнення заборгованості із боржника, тому ухвалив нове рішення про відмову в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала у борг 290 445 швейцарських франків із сплатою 5,99 % річних та кінцевим терміном повернення 20 листопада 2021 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 20 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого в іпотеку передано - житловий будинок № 27 по вул. Доватора у м. Суми.

20 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 20 листопада 2007 року станом на 27 листопада 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, з яких заборгованість за основним зобов'язанням 237 589,12 швейцарських франків та за відсотками - 18 779,89 швейцарських франків.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки відмовлено, зустрічний позов ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, що еквівалентно 2 253 483 грн 60 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 листопада 2007 року у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, що еквівалентно 2 253 483 грн 60 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 27 по вул. Доватора у м. Суми, який належить на праві власності ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2013 року скасовано в частині задоволення позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 256 369,01 швейцарських франків, що еквівалентно 2 253 483 грн 60 коп. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року в частині відмови у позові ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_5 скасовано, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2013 року в цій частині залишено без змін.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України , інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних відносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України не встановив фактичні обставини справи та не дослідив які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не звернув уваги на наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, не з'ясував чи виконано воно у повному обсязі чи частково, дійшов передчасного висновку про задоволення позову у повному розмірі.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, переглядаючи рішення суду першої інстанції, вказані порушення суду не усунув, доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив та не спростував, дійшовши передчасного висновку про те, що судом першої інстанції допущено подвійне стягнення заборгованості із боржника, не звернув уваги на те, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на стягнення з нього передбачених ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права колегія суддів вважає, що є підстави для виходу за межі доводів касаційної скарги як це передбачено ч. 3 ст. 335 ЦПК України, та скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ДубровськоїГанни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», задовольнити частково.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючиО.П. Касьян
СуддіВ.П. Гончар Д.О. Остапчук О.В. Попович В.О. Савченко