У Х В А Л А

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми за договором купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 на користь позивача 317 588 грн 55 коп. за договором купівлі-продажу квартири від 14 листопада 1997 року; 30 880 грн 12 коп - три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 14 листопада 2011 року по 9 лютого 2015 року, а всього - 348 468 грн 67 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 533, 625 ЦК України;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 10, 60, 159, 212, 214 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року, 6 квітня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що відповідачі не виконали грошових зобов'язань щодо оплати повної вартості квартири, тому вказана заборгованість підлягає стягненню відповідно до вимог статті 169 ЦК України (у редакції 1963 року), статей 533, 625 ЦК України. Строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки умовами укладеного між сторонами у справі договору передбачено строк виконання зобов'язання до 14 листопада 2011 року, а до суду позивач звернувся у липні 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року, що надана заявницею для порівняння, відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом про стягнення заборгованості. В указаній справі рішенням суду апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні зазначеного позову, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 травня 2011 року визнано недійсною додаткову угоду до договору купівлі-продажу квартири, зобов'язано ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" протягом одного календарного місяця з дня набрання рішенням законної сили видати відповідачам письмову довідку про повне виконання ними зобов'язань по оплаті вартості спірної квартири для пред'явлення до 7-ої Київської держнотконтори і зняття заборони на відчуження квартири.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року, що надана заявницею для порівняння, якою судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року, 6 квітня 2016 року, що надані заявницею для порівняння, не можуть бути взяті до уваги як приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки не містять правових позицій щодо спірних правовідносин.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, встановлена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми за договором купівлі-продажу квартири за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук