пр. № 4-с/759/57/16
ун. № 759/2104/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанійця Р.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2016 року ВП №49971419,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2016 заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанійця Р.В. при винесенні ним постанови ВП №49971419 від 29.01.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження неправомірними, а постанову скасувати, посилаючись на ті підстави, що державним виконавцем, виконуючи виконавчий напис №16154 від 22.11.2015 накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 1 ч. 1 ст. 385 ЦПК України, не давши можливість боржнику реалізувати своє право на оскарження попередньої постанови про відкриття виконавчого провадження, в десятиденний термін.

Скаржник у судові засідання не з'являвся, надіславши заяву до суду про підтримання скарги та її розгляду без його участі.

Державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанієць Р.В. у судове засідання не з'явився, неодноразово викликався в судові засіданні для дачі своїх пояснень (заперечень), отримував судові виклики, про що свідчать відповідні відмітки про отримання на копіях листів, які містяться в матеріалах даної справи, про час та місце проведення даного судового засідання також повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень на адресу суду не надіслав, жодних заяв за час знаходження скарги в провадженні не надсилав, крім того, копії матеріалів виконавчого провадження на адресу суду не надіслав, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про можливість розглянути скаргу у відсутності останнього, оскільки розгляд скарги у відсутності державного виконавця жодним чином не порушить процесуальних прав останнього.

З'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи зі змісту ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ході судового розгляду встановлено, що 29.01.2016 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанійцєм Р.В. при виконанні виконавчого напису №16154 від 22.11.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої зі скаржника стягнено заборгованність у розмірі 52331 грн. 17 коп. (а.с. 4).

Згідно наданого конверту скаржник вищезазначену постанову отримав 05.02.2016 (а.с. 5).

29.01.2016 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанійцєм Р.В. накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 6).

Таким чином, проаналізувавши дії державного виконавця, дати складання та направлення боржнику документів, суд дійшов до висновку, що дійсно в ході проведення виконавчих дій, скаржник був позбавлений можливості реалізувати своє право на добровільне виконання рішення суду, або у разі незгоди - на оскарження постанови державного виконавця.

Виходячи з роз'яснень п. 1 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні врахувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що доводи скаржника, наведені у його скарзі є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208-210, 212-215, 292, 292, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанійця Р.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2016 року ВП №49971419 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанійця Р.В. при винесенні ним постанови ВП №49971419 від 29.01.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження неправомірними.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Компанійця Р.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2016 року ВП №49971419 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: