Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/747/16-ц

25 травня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Зварищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1, внаслідок того, що тривалий час був відсутнім.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування частини квартири від 26.08.2005 року вона стала власником 4/5 частини квартири АДРЕСА_1. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 17.08.2009 року за нею також визнано право власності на 1/5 частину вказаної квартири. Таким чином вона стала власником всієї квартири АДРЕСА_1. Після того, як вона стала власником даної квартири, вона в квартирі зареєструвала свого сина ОСОБА_3 Однак відповідач в зазначеному житлі не проживає ще з лютого 2003 року, за комунальні послуги не сплачував і не сплачує, свої особистих речей немає, виїхавши з вказаного житла, але в добровільному порядку виписатися із її квартири АДРЕСА_1 не хоче. Таким чином вважає, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позовній заяві, просить суд задоволити позов, визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки та оголошення в засобах масової інформації, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду заяви не подавав.

Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно договору дарування частини квартири від 26.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу, стала власником 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.4). Даний договір дарування зареєстрований в Івано-Франківському оБТІ 31.08.2005 року, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5).

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 17.08.2009 року за позивачем також визнано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, яке також зареєстровано в Івано-Фраківському оБТІ 08.09.2009 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6-7).

В даній квартирі, окрім позивача, з 23.01.2009 року зареєстрований відповідач по справі - син позивачки ОСОБА_3 (а.с.11 ).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 залишив місце проживання АДРЕСА_1 більше 12 років тому і з того часу жодного разу додому не навідувався, на житло не претендував, а факт його відсутності у спірному житлі підтверджено даними акту обстеження умов проживання №629 від 18.04.2016 року, складеного Надвірнянською міською радою (а.с.10), а також поясненнями допитаних судом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним їй майном, так як в належному їй житлі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Об'єкт права власності (спірний будинок) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_3 та належить в цілому позивачу по справі ОСОБА_1

Судом встановлено, що понад установлений законом строк відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 209, 213- 216, 218, 224-226 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2016 року