Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3760/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житлом, та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житлом, виселення та зняття з реєстрації їх місця проживання.

В позові посилалась на те, що вона є власником квартири №89, що розташована за адресою: м.Полтава, пров.Латишева, 4. Але у зазначеній квартирі проживає відповідач з дочкою. Свої зобовязання за договором поруки відповідач не виконує, внаслідок цього у позивача утворилась заборгованість за кредитним договором. З метою погашення цієї заборгованості позивач має намір продати належну їй квартиру, але проживання та реєстрація за цією адресою відповідача з дочкою позивачу в цьому перешкоджає. Крім того, у звязку з проживанням відповідача в належній позивачу квартирі сімя позивача не має можливості цією квартирою користуватись.

Тому, присилаючись на необхідність захисту її права власності позивач просила суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: м.Полтава, пров.Латишева, 4, кв.89, примусово виселити відповідача з дочкою з вказаної квартири та зняти з реєстрації їх місце проживання.

Ухвалою суду від 30 вересня 2016 року за заявою позивача позовні вимоги про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом та про їх виселення підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавала.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_3 з метою захисту прав неповнолітньої дитини в задоволенні позовних вимог про визнання такою, що втратила право користування житлом та про виселення ОСОБА_5 просив відмовити.

Треті особи ПАТ «Дельта Банк» та Полтавська міська рада в судове засідання своїх представників не направили.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником квартири №89 за адресою: м.Полтава, пров.Латишева, 4 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, є ОСОБА_1 (а.с.8-9).

З дозволу власника ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишились проживати у вказаній квартирі.

З 26 червня 2009 року місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано за адроесою спірної квартири.

Крім того, як вбачається з даних довідки, виданої 16 вересня 2016 року КП «ЖЕО №2», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даній квартирі проживають в статусі квартирантів.

Аналогічну інформацію містить і поквартирна картка форми «Б» на квартиру №89 по пров.Латишева, 4 у м.Полтаві.

Зазначеними доказами спростовано посилання позивача на ту обставину, що відповідач з дочкою проживають в належній їй квартирі без будь-яких правових підстав.

Як підставу свого позову для визнання відповідача з дочкою такими, що втратили право користування житлом, позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань за договором поруки.

При цьому судом встановлено, що 19 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №116-019/ФКВ-08, за яким банк надав позивачу для придбання нерухомості кредит в сумі 52000,00 доларів США терміном до 13 червня 2033 року з оплатою по процентній ставці 13,00 процентів річних (а.с.10-14).

Також судом встановлено, що 16 квітня 2009 року між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки №01-019/ZФПОР-09, за умовами якого відповідач ОСОБА_4 взяла на себе зобовязання перед банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1, в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, комісійної винагороди та штрафних санкцій (а.с.20).

Зобовязання ОСОБА_1 за даним договором забезпечено також іпотекою (а.с.15-16).

В подальшому ТОВ «Український промисловий банк» відступлено право вимоги за даними договорами ПАТ «Дельта Банк» (а.с.17).

Таким чином судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склались дві групи правовідносин: 1- правовідносини користування належною позивачу квартирою, 2 кредитні правовідносини, що виникли з кредитного договору від 19 червня 2008 року №116-019/ФКВ-08.

Невиконання відповідачем ОСОБА_4 зобовязання позивача ОСОБА_1 перед банком по кредитному договору від 19 червня 2008 року №116-019/ФКВ-08 жодним чином не тягне за собою наслідком втрату права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користування квартирою №89 по пров.Латишева, 4 у м.Полтаві, у якій вони проживають в якості квартирантів.

Тому з наведених підстав відповідач з дочкою не можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом.

В той же час суд бере до уваги, що позивач має намір реалізувати своє право власності на квартиру №89 по пров.Латишева, 4 у м.Полтаві.

З цією метою вона направила відповідачу листа з офіційною пропозицією звільнити належне ОСОБА_1 житло, що суд розцінює як повідомлення відповідача про розірвання договору найму (а.с.28-29).

Вказаний лист направлений позивачем за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, але відповідачем не одержаний, повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с.26-27).

Вказане попередження квартиранта про необхідність звільнити житло суд вважає таким, що здійснено у відповідності до вимог ч.2 ст.168 Житлового кодексу України, згідно якої договір найму житлового приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Позивач надіслала відповідачу повідомлення з вимогою про вивільнення житла 27 травня 2016 року, тобто на час розгляду справи судом минуло більше, ніж за три місяці.

Неотримання відповідачем зазначеного попередження є таким, що порушує право позивача.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проживання відповідача у належному позивачу житлі чинить їй перешкоди в користуванні та розпорядженні власним майном.

Тому суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди в користуванні належним їй майном, та виселити відповідача ОСОБА_4 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 з квартири №89 по пров.Латишева, 4 у м.Полтаві, що належить ОСОБА_1

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом задоволено одну із двох позовних вимог ОСОБА_1, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належною їй квартирою, що розташована за адресою: м.Полтава, пров.Латишева, 4, кв.89.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири №89 за адресою: м.Полтава, пров.Латишева, буд.4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні протягом 10 днів з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

30.09.2016