Справа № 352/1927/15-ц
Провадження № 2/352/154/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ "Укрсиббанк" про визнання поруки такою, що припинена,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання поруки такою, що припинена.

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, підтримавши вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причин своєї неявки не повідомив.

Відповідач ПАТ «УкрСиббанк» про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив повторно, причин неявки представника в судове засідання не повідомив.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позов у яких представник ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що уклавши 08 квітня 2009 року додаткову угоду до договору поруки поручитель надала згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується порукою.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, викладені в письмових запереченнях на позов пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

18 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.7-16), зі змінами від 18.12.2007 (а.с.17).

Відповідно до п. 1.1 договору, Банк зобовязується надавати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 104 000,00 доларів США, що еквівалентно 525 200,00 грн., строком повернення до 15 грудня 2017 року (п. 1.2.2), процентною ставкою 13,4% річних (п. 1.3.1). Також договором передбачено право банку збільшити розмір процентної ставки в порядку визначеному п. 10.2, про що повідомити позичальника за 14 днів рекомендованим листом.

В забезпечення виконання зобовязань 18.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/1-П (а.с.18-19), за умовами якого поручитель відповідає за зобовязаннями позичальника, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих що можуть виникнути в майбутньому (п. 1.1).

18.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №0 (а.с.54), якою доповнено п. 10.2. новим абзацом, а саме: у випадках настання обставин передбачених підп. а, б п. 10.2. процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору (п. 1.4 додаткової угоди).

Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя.

Додатковою угодою №1 від 08 квітня 2009 року позивач надала згоду на зміну кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 17 грудня 2018 року.

В подальшому у червні 2015 року банк звернувся з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості. З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, позивач дізнався про застосування банком подвійної процентної ставки 26,8% річних, починаючи з 19.07.2008, 19.11.2013, 01.12.2013, 18.12.2013, а також у 2014-2015р.р.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

При цьому, слід також зазначити що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що припинення договору поруки відповідно до частини першої статті 559 ЦК України, пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням, строків їх виплати, тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

При цьому згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки (постанова Верховного Суду України від 5 червня 2013р. у справі №6-43цс13).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі.

А тому, поручитель не погоджуючись з умовами додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту та на підставі ст. 559 ЦК України, звернувся до суду з позовом про визнання поруки припиненою. Враховуючи, що ПАТ «УкрСиббанк» не визнав право поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, з підстав передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, то позивач змушений був подати позов про захист свого невизнаного права - визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права.

За змістом статей 559, 598 ЦК України, припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Уживаний законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК термін «порука» використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Тобто змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобовязання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобовязання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обовязок за договором поруки повністю перестає існувати.

Посилання відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в письмових запереченнях на позов про надання відповідачем згоди на зміну основного зобовязання укладенням 08 квітня 2009 року додаткової угоди до договору поруки суд вважає необґрунтованими, так як згідно із п. 2.1. договору поруки банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Оскільки з моменту підвищення процентної ставки по кредиту без згоди поручителя порука припинена, наступне укладення додаткової угоди від 08 квітня 2009 року до договору поруки не має правового значення і не відновлює дію поруки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 547, 553, 558, 559, 651, 654 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №0/1-П від 18 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.