Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3507/16 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Є.У.№ 335/4414/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року у справі за позовом в.о. прокурора м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_4, терті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про визнання договору дарування квартири недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року в.о. прокурора м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в провадженні СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000501 від 20 жовтня 2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 365-2 Кримінального кодексу України (далі КК України). В ході розслідування встановлено, що 10 жовтня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 було посвідчено спірний договір дарування, на підставі якого ОСОБА_6 передала безоплатно у власність ОСОБА_4 вищевказану квартиру, після чого остання 20 жовтня 2014 року намагалась продати цю квартиру невідомій особі. На момент посвідчення договору дарування ОСОБА_6 померла (дата смерті 5 січня 2014 року), що підтверджується свідоцтвом про смерть. Зазначає, що вказаний договір дарування не відповідає положенням статтей 203, 317, 319, 717, 718 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки власник квартири на момент вчинення спірного правочину помер, втративши своє право власності, а невстановлені особи не мали права розпоряджатись нерухомим майном.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визнати недійсним з моменту укладання договору дарування квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, укладеного 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1844.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту вчинення договір дарування квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, укладений 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1844.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з- таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_7 як Дарувальником та ОСОБА_4 як Обдаровуваною було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2 Радянської України в місті Запоріжжя. Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 1844 .

Але на час укладення договору згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 283989, виданого 23 січня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, та актовим записом про смерть № 417 від 23 січня 2014 року, ОСОБА_7 померла - 5 січня 2014 року.

Спадкоємці ОСОБА_6 щодо спадкування квартири АДРЕСА_2 Радянської України в місті Запоріжжя відсутні.

Виходячи з того, що оспорюваний правочин 10 жовтня 2014 року не міг бути вчинений фізичною особою ОСОБА_7, оскільки остання померла 5 січня 2014 року, суд першої інстанції правомірно визнав його недійсним.

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК. Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною другою статті 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою статті 720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи.

Відтак враховуючи, що на момент вчинення спірного договору дарування ОСОБА_7 померла, разом зі смертю втратила здатність мати та здійснювати цивільні права та обовязки, в тому числі, повязані із укладанням договору дарування, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір дарування вчинено всупереч положенням частини другої статті 203 ЦК України, з огляду на що він підлягає визнанню недійсним на підставі частини першої статті 215 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на непорушність права власності не спростовує висновків суду першої інстанції. Крім того, предметом позову є лише законність договору, питання про витребування майна у ОСОБА_3 як добросовісного набувача в справі не вирішувалося.

З огляду на викладене. судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: