Справа № 459/3329/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 травня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з участю третьої особи Червоноградської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.03.2015 року помер її батько ОСОБА_4, який на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все своє рухоме та нерухоме майно заповів їй. Однак, як їй стало відомо, відповідач як непрацездатний син померлого, також претендує на обовязкову частку спадкового майна.

Вважає що ОСОБА_3 не має права на отримання обовязкової частки, оскільки між останнім та покійним склалися неприязні відносини. У звязку із спричиненням тілесних ушкоджень батьку, а також за словесні погрози фізичною розправою за життя ОСОБА_4П неодноразово позивався до нього із цивільними позовами та заявами про притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що напередодні смерті, а саме 15.03.2015 року у їхнього батька стався інсульт, внаслідок якого він перебував у безпорадному стані, не міг себе обслуговувати та потребував по стороннього догляду, який вона постійно надавала. Відповідач станом батька не цікавився та не надавав йому жодної допомоги.Відтак зважаючи на наведене, просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23.03.2015 року.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав вказаних у ньому додатково пояснила, що ні вона, ні батько не спілкувалися із відповідачем. Коли батько захворів і перебував в лікарні у безпорадному стані, вона одна надавала йому допомогу, доглядала за ним. Відповідач не поцікавився станом батька, не надав жодної допомоги, тому вважає, що він повинен бути усунений від права на спадкування.

Позовні вимоги позивача підтримав у судовому засіданні і його представник.

Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 384582, виданого 24.03.2015 року органом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 помер 23 березня 2015 року (а.с.8).

Згідно із заповітом від 22.02.2011 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_1

Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі є дітьми померлого.

Як вбачається із повідомлення Червоноградської державної нотаріальної контори № 22-02-14 від 15.01.2016 року, позивач і відповідач звернулись із заявами до Червоноградської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. Зокрема 14.04.2015 року подана заява про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_1, а 25.08.2015 року заява на підставі ст.1268 ЦК України про прийняття обовязкової частки у спадщині сином ОСОБА_3, який є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.19 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" позбавлення особи права на обовязкову частку судом Цивільний кодекс не передбачає, хоча особа, яка має право на обовязкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК

Матеріалами справи встановлено, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4, відповідач, який є сином останнього, був непрацездатним, так як є інвалідом ІІІ групи і відповідно до положень ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку.

Як передбачено ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто ухилення характеризується умисною формою вини.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявні у матеріалах справи копії медичних документів свідчать про неодноразове перебування ОСОБА_3 на стаціонарному та амбуларному лікуванні у лікувальних закладах.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, він був зятем померлого. За життя між його тестем та його сином ОСОБА_3 склалися неприязні відносини. Після суперечок, які між ними виникали, він возив батька у лікарню, оскільки у останнього були проблеми зі здоровям, які загострювалися після скандалів. Також ОСОБА_4 девять днів перед смертю перебував на стаціонарному лікуванні у вкрай важкому стані та потребував по сторонньої допомоги. Він із дружиною цілодобово були біля хворого, надавали необхідну допомогу, догляд, купляли за власні кошти медичні препарати та забезпечували всім необхідним. Усі витрати вони понесли на поховання батька. Відповідача мав можливість, однак ухилився він надання допомоги батьку.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що покійний ОСОБА_4 у період лікування перебував у спільній палаті із її чоловіком. Він був у важкому стані. Його дочка ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_5 доглядали з ним. Відповідача вона ніколи не бачила.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається лише на пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які суду пояснили, що спадкодавець ОСОБА_4 останні кілька днів перед смертю потребував сторонньої допомоги, оскільки його було паралізовано, що свідчить про його безпорадний стан.

Інших належних доказів, які б беззаперечно свідчили, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані й потребував сторонньої допомоги, а ОСОБА_3 умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві та мав змогу надавати таку допомогу, матеріали справи не містять, як і не містять того, що відповідачу було відомо про перебування батька у лікарні. Оскільки у судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що не спілкувалася із братом.

Крім того, ОСОБА_4, перебуваючи у безпорадному стані через хворобу знаходився на стаціонарному лікуванні у лікувальному закладі і йому надавалася фахова необхідна медична допомога.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивач відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надав доказів умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, доказів потреби спадкодавця у допомозі відповідача та ухилення від обов'язку щодо її надання. А позов заявлений не з підстав ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги батькові ОСОБА_4, а з підстав відносин між ними, що склалися за життя спадкодавця. Відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з участю третьої особи Червоноградської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад