Справа № 357/3006/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 28.03.2014 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів на суму 5000доларів США, які відповідач отримав та зобов»язувався повернути не пізніше 28.09.2014року зі сплатою 15% у місяць за користування позикою. В установлений строк відповідач борг не повернув, від виконання свого обовязку відмовляється, від зустрічей з позивачем ухиляється, а тому виникла необхідність для стягнення заборгованості у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд позов задовольнити та стягнути заборгованість за договором позики з врахуванням 3-х відсотків річних та втрат від інфляції .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення.

Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами 28.03.2014року було укладено договір позики грошей на суму 5000 доларів США строком на шість місяців - до 28.09.2014р., про що позичальником ОСОБА_2 було складено власноручно письмову розписку від 28.03.2014року, оригінал якої приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до письмової розписки від 28.03.2014року ОСОБА_2 зазначив адресу свого проживання та паспортні дані, вказав суму позики 5000доларів США, сплату 15% на місяць за користування коштами, зазначив дату повернення грошей до 28.09.2014року.

Також, позичальник вказав, що письмову розписку склав власноручно , без будь-якого примусу та фізичного тиску.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Також, згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачка послалася на те, що грошові кошти відповідачем не поверталися, проценти, передбачені договором не сплачувалися.

Дійсно в письмовій розписці сторони домовилися про суму позики 5000доларів США та сплату процентів за користування грошима в розмірі 15% щомісячно, протягом 6-ти місяців.

Суд бере до уваги норму статті 533 ЦК України щодо валюти виконання зобовязання.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Тому, на думку суду, в частині позовних вимог щодо стягнення боргу необхідно, виходити саме з вищенаведеного та стягнути на користь позивачки суму боргу в гривнях, суму нараховувати, з врахуванням офіційного курсу долара США до гривні, встановленого НБ України, яка станом на день постановлення рішення суду становить: 2681,0762 грн. за 100долларів США, а всього належить стягнути 5000 х 26,8107 = 134050,50грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошима, суд враховує умови домовленості між сторонами, а саме повернення коштів протягом 6-ти місяців, а тому проценти за користування позикою, належить стягувати за шість місяців: 134050,50 х 15/100 х 6 = 120645,0грн. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо стягнення суми процентів за період з березня 2014року по березень 2016року.

А тому , до стягнення підлягає сума боргу з урахуванням 15 % в місяць :

134050,50 + 120645,0 = 254695,50грн.

Також, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач на вимогу позивача зобов»язаний сплатити 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення зобов»язання.

Згідно з розрахунком сума 3-х% річних за період з 28.09.2014р. по 03.03.2016р. ( 519 днів) становить : 254695, 50 х 3 х 519 : 365 : 100 = 10864,66 грн., але, так як позивачем нарахована сума 3-х відсотків річних в розмірі 5697,27грн., тому до стягнення з відповідача підлягає саме така сума в рахунок 3-х відсотків річних.

Інфляційні втрати, які позивач просить стягнути в розмірі 74264,53грн., також підлягають до стягнення частково.

Так, сума інфляції розраховується за формулою:(Сума боргу х процент інфляції).

Сума боргу : (254695,50 + 5697,27 = 260392,77грн.)

Індекс інфляції : ( 110,59 х 143,3 х 105,1 ) : 100 = 1,651

Сума боргу, з врахуванням втрат від інфляції становить: 260392,77 х 1,651 = 429908,46грн.

Тобто, всього до стягнення підлягає сума : 429908,46грн.

Тобто позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Також відповідно до вимоги ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з наведеного до стягнення на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог 4299грн., а всього 429908,46грн. + 4299,08 = 434207,54 грн.

Керуючись ст.ст.15,60,88,212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 526, 509, 533, 625, 1046,1047, 1049 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 434207,54грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Білоцерківського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3