Номер провадження: 22-ц/785/3639/16
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Дрішлюка А.І.

з участю секретаря - Полякової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною , визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року, -

встановила:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання угоди купівлі-продажу дійсною , визнання права власності і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 14 березня 2011 року між нею і ОСОБА_3 в простій письмовій формі укладено договір купівлі -продажу нерухомого майна, а саме: 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Позивач просила :

- визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна -27/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1,який був укладений 14.03.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно 27/200 частии житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення ухвалено у відсутність сторін.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 14 березня 2011 року у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, у простій письмовій формі, згідно якого позивачка ОСОБА_2 купила у відповідачки ОСОБА_3 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 у складі: 4-1 -кухня, 4-2 -коридор, 4-3 -житлова, 4-4 -житлова, 4-5 -житлова, житловою площею 36,2 кв.м, літня кухня літ. «Є», сарай літ. «Ж», гараж літ. «К», сарай літ. «З», та складається в цілому з одного житлового будинку літ. «А», житловою площею 150,8 кв.м, загальною площею 283,1 кв.м, та надвірних будівель під літ. «Г», «Д»- сараїв, літ. «Є»- літньої кухні, літ. «Ж», «З»- сараїв, літ. «К»- гаражу, літ. «Л», «М»- літніх кухонь, літ. «Т»- котельної, літ. «С»- сараю, літ. «П», «Р» - вбиралень, літ. «У»- гаражу, літ. «Ф»- вбиральні-душової, літ. «Х»- навісу, літ. «Ц», «Ч»- літніх кухонь, розташованих на земельній ділянці площею 2213 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 у складі: 4-1 -кухня, 4-2 -коридор, 4-3 -житлова, 4-4 -житлова, 4-5 -житлова, житловою площею 36,2 кв.м, літня кухня літ. «Є», сарай літ. «Ж», гараж літ. «К», сарай літ. «З», та складається в цілому з одного житлового будинку літ. «А», житловою площею 150,8 кв.м, загальною площею 283,1 кв.м, та надвірних будівель під літ. «Г», «Д»- сараїв, літ. «Є»- літньої кухні, літ. «Ж», «З»- сараїв, літ. «К»- гаражу, літ. «Л», «М»- літніх кухонь, літ. «Т» - котельної, літ. «С»- сараю, літ. «П», «Р»- вбиралень, літ. «У»- гаражу, літ. «Ф»- вбиральні-душової, літ. «Х»- навісу, літ. «Ц», «Ч»- літніх кухонь, розташованих на земельній ділянці площею 2213 кв.м.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2012 року було внесено виправлення в описову частину рішення та визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 14 березня 2011 року у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, у простій письмовій формі, згідно якого позивачка ОСОБА_2 купила у відповідачки ОСОБА_3 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1, який складається у цілому з одного житлового будинку літ. «А», житловою площею 150,8 кв.м, загальною площею 283,1 кв.м, та надвірних будівель під літ. «Г», «Д»- сараїв, літ. «Є»- літньої кухні, літ. «Ж», «З»- сараїв, літ. «К»- гаражу, літ. «Л», «М»- літніх кухонь, літ. «Т»- котельної, літ. «С»- сараю, літ. «П», «Р»- вбиралень, літ. «У»- гаражу, літ. «Ф»- вбиральні-душової, літ. «Х»- навісу, літ. «Ц», «Ч»- літніх кухонь, розташованих на земельній ділянці площею 2213 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1, який складається у цілому з одного житлового будинку літ. «А», житловою площею 150,8 кв.м, загальною площею 283,1 кв.м, та надвірних будівель під літ. «Г», «Д»- сараїв, літ. «Є»- літньої кухні, літ. «Ж», «З»- сараїв, літ. «К»- гаражу, літ. «Л», «М»- літніх кухонь, літ. «Т»- котельної, літ. «С»- сараю, літ. «П», «Р»- вбиралень, літ. «У»- гаражу, літ. «Ф»- вбиральні-душової, літ. «Х»- навісу, літ. «Ц», «Ч»- літніх кухонь, розташованих на земельній ділянці площею 2213 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов , виходив з того, що сторони домовились щодо усіх істотних умов цього договору, фактично виконані всі істотні умови договору , ОСОБА_2 були передані ОСОБА_3 гроші за проданий будинок ,а ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 будинок, але ОСОБА_3 ухилилась від нотаріального посвідчення зазначеного договору. При цьому суд керувався ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однак , з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України у разі, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доньками померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 ,якому за життя належала на підставі договору -купівлі-продажу 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1

01.07.2010 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.34).

02.07.2010 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.14).

Після отримання свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право власності на успадковане нерухоме майно , що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.07.2010 року (а.с.16, 48).

14 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі укладено договір купівлі -продажу нерухомого майна, а саме: 27/200 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.1. сторони домовилися про ціну продажу житлового будинку у розмірі 10 000 грн.

На підставі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 210 та ч. 3 ст. 640 ЦК України такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Отже до моменту його державної реєстрації договір купівлі-продажу квартири юридично не є укладеним.

Разом з тим, як зазначалося вище, ч. 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнавати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звертав увагу Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1472 грн. 06 коп. ,сплачений ОСОБА_4 при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною , визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1472 грн. 06 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

А.І.Дрішлюк