Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 118 511 грн 27 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 17 111 грн 35 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 862 грн 72 коп.; заборгованість із комісії за користування кредитом - 3 953 грн 07 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 133 356 грн 36 коп.; штрафи в загальному розмірі 8 314 грн 18 коп.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «А-Банк» 17 111 грн 35 коп. заборгованості за кредитом; 1 862 грн 72 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 953 грн 07 коп. заборгованості із комісії за користування кредитом, а всього - 22 927 грн 14 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «А-Банк» задоволено частково.

Скасовано заочне рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні пені та штрафу, ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «А-Банк» 7 тис. грн пені та 1 996 грн 36 коп. штрафу.

Змінено рішення в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів» та позовної давності до заявлених позовних вимог, за якими строк позовної давності сплив, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої, як установив суд, не оспорюється відповідачем, тому наявні правові підстави, передбачені ст. ст. 625, 1050 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення суми штрафу та пені, суд виходив із того, що заява відповідача про надання кредитних коштів не містить положень щодо стягнення штрафу та пені за невиконання зобов'язання, а Умови про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) («Стандарт»), які містять положення щодо штрафу та пені та на які посилається позивач на обґрунтування цих позовних вимог, не поширюються на спірні правовідносини.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не погодився із висновками суду першої інстанції у частині позовних вимог про стягнення пені та штрафів, зазначивши, що згідно з підписаною відповідачем заявою про отримання кредитних коштів ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі - Умови) та Тарифами складають кредитно-заставний договір, у зв'язку із чим дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин зазначених Умов.

Проте з такими висновками неможливо погодитися з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Проте такі висновки є помилковими та суперечать наявним у справі доказам.

Зокрема, згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, куди суд і надіслав копію ухвали та матеріали позовної заяви.

Однак на а. с. 24, 25 міститься відповідь сектора адресно-довідкової роботи УДЕС України в Миколаївській області, згідно з якою ОСОБА_3 з 19 липня 2013 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, на підставі заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2013 року, копію якого додано до цієї відповіді.

Незважаючи на це, суд вдруге направив ОСОБА_3 кореспонденцію за зазначеною адресою, після чого ухвалив заочне рішення у справі, залишивши поза увагою положення ч. 9 ст. 76 ЦПК України, згідно з якою, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

У справі відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України.

Таким чином, станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі були відсутні докази про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, про отримання відповідачем позовної заяви та судових повісток про виклик в судове засідання.

Розглянувши справу за відсутності відповідача ОСОБА_3, суд порушив її конституційні права на участь у судовому засіданні та не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, не з'ясував її позиції та доводів заперечень і не забезпечив їй можливості обґрунтувати свої твердження.

За таких обставин обґрунтованими є доводи касаційної скарги відповідача про неповідомлення її судом належним чином про час та місце розгляду справи.

Оскільки судами порушено норми процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К. Парінова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак