20.05.16 Справа № 2-з/489/22/2016
№ 2/489/1616/2016
УХВАЛА

20 травня 2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що 11.10.2008 р. помер її батько - ОСОБА_5, після смерті його відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності АДРЕСА_1. Однак з поважних причин у встановлений законом строк позивачка спадщину не прийняла. На теперішній час вона має намір оформити свої спадкові праві, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду, позивачка ОСОБА_1 заявила клопотання про забезпечення позову, відповідно до якого просить суд заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження в будь-який спосіб квартири № 111 по вул. Енгельса в м. Миколаєві до ухвалення рішення по справі. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що за час розгляду справи зазначене майно може бути відчужене та виконати рішення суду виявиться неможливим. Вона буде позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивачкою заявлено вимоги про застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження в будь-який спосіб квартири № 111 по вул. Енгельса (перейменовано на вул. Вінграновського) в м. Миколаєві. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відомості про те, що відповідачі мають будь-яке відношення до вищезазначеної квартири (право власності, право користування; володіють майном тощо) суду не надано.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову безпідставна та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: