У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І ., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національного музею історії України про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Національного музею історії України (надалі - НМІУ) про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона з 10 вересня 2001 року працює в НМІУ, де з 12 травня 2011 року обіймає посаду завідувача сектору науково-дослідного відділу нумізматики.

29 травня 2015 року до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що було оформлено відповідачем наказом № 178, з яким вона не згодна, вважає його незаконним, а тому просила суд його скасувати та стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, якої вона зазнала внаслідок порушення її прав відповідачем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано наказ Національного музею історії України № 178 від 29.08.2015 року.

Стягнуто з Національного музею історії України на користь позивача 1 000 грн моральної шкоди та 487,20 грн витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Національний музей історії України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. 147, 149 КЗпП України, та правильно виходили з того, що відповідачем було порушено порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, визначений у ст. 149 КЗпП України, а тому такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Є також вірним висновок суду про стягнення моральної шкоди, яка завдана відповідачем, і підлягає відшкодуванню на підставі ст. 2371 КЗпП України. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 1 000 грн, суд керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, і вірно виходив з того, що було встановлено факт порушення трудового законодавства, який призвів до моральних страждань.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів по їх оцінці.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного музею історії України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик