Справа № 604/865/16-ц
Провадження № 2/604/417/16
У х в а л а

03 жовтня 2016 року

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі Відповідач 2), ОСОБА_4 (далі Відповідач 3), ОСОБА_5 (далі Відповідач 4) про стягнення заборгованості.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження земельної ділянки за адресою: с. Турівка Підволочиського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0331, яка належить Відповідачу 3.

Заявлену вимогу мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, адже звернення стягнення на майно яке належить Позивачу призведе до необґрунтованого порушення його прав як власника та користувача. У випадку продажу майна під час проведення прилюдних торгів вказані речі витребувати буде неможливо, оскільки покупець в такому випадку стане добросовісним набувачем майна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із змістом цієї заяви, суд вважає, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки:

-всупереч п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України не зазначено причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, тобто тих обставин, які б указували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду саме щодо конкретного відповідача у справі ОСОБА_4;

-Позивач, зазначаючи види забезпечення позову, які просить суд застосувати, в порушення вимог п. 2 ч 2 ст. 151 ЦПК України, не обгрунтовав необхідності застосування саме цих видів забезпечення позову. Так, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо звязаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, однак Позивач не зазначає вартості майна, на яке просить накласти арешт, тому вирішити питання співмірності суду не видається можливим.

Відповідно до ч. 2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені відомості потрібні для забезпечення позову.

Відсутність зазначених відомостей позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, в поданій квитанції про сплату судового збору невірно зазначено реквізити суду та платником не є Позивач чи його представник.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог чинного законодавства приходжу до висновку, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення та підлягає поверненню заявнику, як це передбачено ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які є підставою повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сидорак Г.Б.