Справа № 148/3026/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтв про право на спадщину і договору купівлі-продажу будинку, отриманих та укладених внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про скасування свідоцтв про право на спадщину і договору купівлі-продажу будинку, отриманих та укладених внаслідок злочину,мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

27.09.2008 року помер ОСОБА_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.11.2011 року помер його син ОСОБА_4, який проживав за тією ж адресою. 08.11.2011 року померла дружина ОСОБА_3 та мати ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка також проживала за тією ж адресою.

Після їх смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 2,0195 га, розташована на території Суворовської сільської ради, яка перебуває у колективній власності АФ «Мрія» с.Суворовського Тульчинського району, майновий пай вартістю 2000 грн., який також перебуває у АФ «Мрія», земельна ділянка площею 2,1080 га, яка перебуває у колективній власності АФ «Мрія» с.Суворовського Тульчинського району, майновий пай вартістю 1330 грн., який перебуває у АФ «Мрія», грошові вклади з нарахуваннями та компенсаціями в Тульчинському ТВБВ № 100001/03 на рахунках № 1, № 79901, житлового будинку, розташованого в с.Суворовському Тульчинського району по вул.Братів Сташків,16.

Спадкоємцями за законом були син ОСОБА_5, та дочка ОСОБА_2

05.11.2011 року помер ОСОБА_5 Після його смерті єдиним спадкоємцем залишився позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом і має право на успадкування половини вищеперерахованого майна.

09.11.2009 року, знаючи про те, що є ще один спадкоємець на спадщину ОСОБА_2 діючи умисно, не повідомляючи свого брата ОСОБА_5 звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на земельну ділянку батька, майновий пай, використавши при цьому неправдиву довідку, що інших спадкоємців не має, видану секретарем Суворовської сільської ради.

16.05.2012 року ОСОБА_2, діючи умисно та незаконно, знаючи про наявність спадкоємців, звернулась із заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на житловий будинок по вул.,Братів Сташків,16 в с.Суворовське Тульчинського району, використовуючи неправдиву довідку про відсутність інших спадкоємців, видану секретарем Суворовської сільської ради. Було відкрито спадкову справу і видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

05.07.2012 року ОСОБА_2 у такий же спосіб отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері земельний та майновий паї.

В подальшому ОСОБА_2 реалізувала вказаний будинок 04.06.2013 року уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_7, продавши останньому будинок за 53420 грн.

ОСОБА_2 на підставі завідомо неправдивих довідок про відсутність інших спадкоємців заволоділа спадковим майном.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 12.05.2014 року ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності за амністією.

Просить суд скасувати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,0195 га, майновий пай на суму 2000 грн., який перебуває в користуванні КСП «Мрія» с.Суворовське, на житловий будинок, розташований в с.Суворовське Тульчинського району Вінницької області по вул.Братів Сташків,16, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1060.

Скасувати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку матері площею 2.1080 га, на майновий пай в сумі 1330 грн., що перебуває в користуванні КСП «Мрія» с.Суворовське.

Скасувати договір купівлі-продажу житлового будинку серії ВН № 311747, розташованого в с.Суворовське Тульчинського району по вул.Братів Сташків,16, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримав та просив її задовольнити. Пояснив суду, що позивач вважає себе ошуканим. Йому було відмовлено в перегляді справи за нововиявленими обставинами. Не може пояснити чому позивач не доглядав спадкодавця. ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини не подавав. Він проживав зі спадкодавцем. За свідоцтвом про право власності на спадщину до нотаріальної контори не звертався. Не може пояснити чому. Чи подавав позивач заяву про прийняття спадщини після смерті баби не знає. Чи залишилось спадкове майно після смерті батька позивача не знає. Позивач проживав окремо. Після смерті ОСОБА_3 було три спадкоємці першої черги.

Після смерті ОСОБА_3 його син - ОСОБА_5, право власності на спадковий будинок не оформив.

Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала та пояснила суду, що її брат ОСОБА_5 перед смертю мами жив із нею. В 2008 році з батьком та мамою він не жив. Став жити з мамою в 2009 році. Перед смертю мама жила у неї. В її хаті на день смерті ніхто не жив. Вона знала, що хата на батькові. При зверненні до нотаріальної контори вона говорила, що є ще брат, але він нічого не хоче, бо немає грошей. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька писала в сільській раді. Заяву від 03.11.2009 року підписала вона. У неї була своя хата по вул..Першотравневій,2 в с.Суворовському Тульчинського району.

Просить застосувати до позовних вимог позовну давність.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_9 суду пояснив, що проти задоволення позову він заперечує. ОСОБА_1 - неналежний позивач. З заявою про прийняття спадщини він до нотаріальної контори не звертався. Його батько також не звертався. Тому вони втратили своє право на спадкування і не є спадкоємцями. До того ж, позовні вимоги сформовані невірно. Свідоцтво про спадщину не може бути скасоване. Воно може бути визнано недійсним ст.1301 ЦК України. Але суд самостійно не може змінювати позовні вимоги, тому це також є підставою відмови в позові.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року, аналізуючи судову практику у справах про спадкування орієнтував суди, що в разі втрати права на спадкування позивачами в задоволенні їх позовів з приводу спадкового майна слід відмовляти. Таку ж позицію займає апеляційний суд Вінницької області.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що три роки тому він кипів у ОСОБА_2 хату. Документи були в порядку. Про спадкоємця, який зараз подав позов ніхто не знав. Договір купівлі-продажу будинку був укладений нотаріально. З того часу він користується будинком. До ОСОБА_2 у нього претензій немає. Про існування позивача його стало відомо лише рік тому.

Третя особа без самостійних вимог державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 суду пояснила, що право власності на спірний будинок було на батькові відповідачки. 03.11.2009 року ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. 16.05.2012 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину на цей будинок. Ні її брат, ні племінник із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Свідоцтво про право на спадщину на земельний пай ОСОБА_2 видано 03.11.2009 року, на майновий пай 04.08.2011 року, на будинок 16.05.2012 року.

Батько позивача помер 05.11.2011 року. Позивач не є спадкоємцем після смерті діда та баби, бо не подавав заяви про прийняття спадщини після їх смерті в порядку спадкової трансмісії. Зі спадкодавцями він спільно однією сім»єю не проживав.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу ОСОБА_11 в судове засіданні не з»явилась надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала.

Із наданих суду письмових доказів вбачається наступне.

За довідкою № 171 від 06.02.2012 року Суворовської сільської ради житловий будинок №16 по вул.Братів Сташків в с.Суворовському Тульчинського району відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року до складу двору входили ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Згідно свідоцтва про смерть серії І.-АМ № 120464, виданого виконкомом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 29.09.2008 року, ОСОБА_3 помер т27.09.2008 року в с.Суворовському.

Згідно свідоцтва про смерть серії І.-АМ № 215638, виданого виконкомом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 09.11.2011 року, ОСОБА_6 помера 08.11.2011 року в с.Суворовському.

Згідно свідоцтва про смерть серії І.-АМ № 215637,виданого виконкомом Суворовьскої сільської ради Тульчинського району Вінницької області 05.11.2011 року, ОСОБА_5 помер т27.09.2008 року в с.Суворовському.

Згідно свідоцтва про народження серії ІУ-АМ № 276223, виданого Тульчинським районним відділом ЗАГС 19.07.1989 року, ОСОБА_1 народився 21.06.1989 року.Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_12

Із свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Суворовьскої сільської ради Тульчинського району Вінницької області 23.12.1973 року, вбачається, що ОСОБА_13 уклала шлюб із ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_14.

Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 16.05.2012 року ОСОБА_2 успадкувала право власності на житловий будинок по вул..Братів Сташків у с.Суворовському Тульчинського району після смерті ОСОБА_3

За заявою 05.07.2012 року ОСОБА_2 прийняла спадщину і просила видати свідоцтва про право на спадщину.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 05.07.2012 року ОСОБА_2 успадкувала право власності на земельну ділянку ( пай), майновий пай та грошові вклади після смерті своєї матері ОСОБА_6

Із договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого нотаріально 14.06.2013 року, слідує , що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_7 купив житловий будинок в с.Суворовському Тульчинського району Вінницької області по вул.Братів Сташків,16.

За заявою ОСОБА_1 від 23.03.2012 року до Тульчинської державної нотаріальної контори він прийняв спадщину після смерті свого батька 05.11.2011 року ОСОБА_5

Ухвалою Тульчинського районного суду від 12.05.2014 року ОСОБА_2, яка притягувалась до кримінальної відповідальності за ст.358 ч.3 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності в зв»язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності. ОСОБА_2 обвинувачувалась у використанні завідомо неправдивого документа довідки про відсутність інших спадкоємців, окрім неї, після смерті її батька ОСОБА_3

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб без самостійних вимог, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Принцип диспозитивності розгляду цивільних справ не передбачає можливість зміни або уточнення позовних вимог, приведення їх у відповідність із нормами законів за ініціативою суду. Право на зміну позовних вимог чи їх уточнення має лише позивач.

Оскільки ЦК України не передбачене право суду скасовувати свідоцтва про право на спадщину, то такі позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Окрім цього, відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивача, спадкоємцем якого він є, помер 05.11.2011 року, а його баба ОСОБА_6, 08.11.2011 року. Тому батько позивача не міг бути спадкоємцем після смерті своєї матері та баби позивача, оскільки на день його смерті вона була жива і спадщина не відкривалась відповідно до п.1 ч.1 ст.1220 ЦК України.

За таких обставин позивач не може успадкувати спадкове майно, що залишилось після смерті баби, бо він є спадкоємцем лише після смерті свого батька, а батько не успадкував майно своєї матері, бо вона його пережила. Видані відповідачці ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину спадкове майно, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_6, не можуть біти визнані недійсними, оскільки на день смерті останньої вона була єдиним спадкоємцем першої черги.

Не може претендувати на захист свого права на спадщину позивач і після смерті діда ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 27.09.2008 року. Батько позивача заяви про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори не подав. Не подавала такої заяви і дружина покійного ОСОБА_6, яка на день смерті проживала разом із ним. Право на спадкове майно ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3 не оформлялось.

В судовому засіданні відповідачка пояснила, що ОСОБА_5 став проживати з матір»ю лише в 2009 році. До суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України не звертався. Ці обставини стороною позивача не спростовані.

Отже, ОСОБА_5 втратив право на спадкування, оскільки її не прийняв. Тому його спадкоємці не можуть успадковувати майно, що не належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Суд вважає,що при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам позивачем у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Отже, ОСОБА_15 не може бути позивачем, незважаючи на допущені відповідачкою порушення закону при прийнятті спадщини, оскільки спадщини не прийняв.

Підставою для відмови у позові суд також вважає пропуск позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст.261 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Позивач достовірно знав про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 27.09.2008 року, ОСОБА_5 05.11.2011 року, ОСОБА_6 08.11.2011 року, але заяву про прийняття спадщини подав лише після смерті ОСОБА_5 Заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до нотаріальної контори не подавав. Тому в позові про захист права позивача на спадкування повинно бути відмовлено в зв»язку зі спливом позовної давності.

Відповідачкою в судовому засіданні подана заява про застосування позовної давності, тому позовна давність підлягає застосуванню відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.261,267,1266,1268,1270,1272, 1301 ЦК України, ст..ст.11,209,215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення суду до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: