Справа №489/9743/13-ц 04.07.2016 04.07.2016 04.07.2016
Провадження №22-ц/784/1570/16
Справа №489/9743/13-ц
Провадження № 22ц/784/1570/16 Головуючий у 1-ї інстанції Губницький Д.Г.
Категорія 44 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ОСОБА_6,

які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року

за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_6,

які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7,

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Нікодім Сервіс»,

виконавчий комітет Миколаївської міської ради,

про вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, про її вселення до кімнати № 45 будинку (гуртожитку) № 132-в, по вул. Космонавтів в місті Миколаєві.

Позивачка посилалася на те, що відповідачі проживають у кімнаті № 45, яка була виділена в її користування, та де вона є зареєстрованою.

У 2012 році вона була незаконно позбавлена права користування спірним житлом, яке поновила 23 квітня 2013 року на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області.

Так як відповідачі оспорюють право ОСОБА_2 на користування спірною кімнатою, внаслідок чого вона не може проживати в ній, та бажає вселитися у судовому порядку.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року і 31 травня 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено виконком Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування, та ТОВ «Нікодім Сервіс».

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року позов задоволено, ухвалено про вселення ОСОБА_2 до кімнати №45 гуртожитку за адресою: місто Миколаїв, вулиця Космонавтів, 132-в. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просять скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

На думку апелянтів, суд першої інстанції, не перевірив наявність підстав для первісного вселення позивачки до спірної кімнати, яка не набула права її користування.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка вважає доводи скарги необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що право позивачки на користування кімнатою, в якої вона є зареєстрованою, порушено, а тому є усі підстави для його поновлення шляхом вселення до спірної кімнати.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 зареєструвалася у кімнаті №45 гуртожитку, який розташований в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 132-в, та знаходився на балансі Миколаївської взуттєвої фабрики №8. Вселена позивачка до спірної кімнати без належної правової підстави спільного рішення адміністрації та профкому й ордер на вселення не видавався, її проживання у гуртожитку не повязане із виконання трудових обовязків, так як у трудових відносинах вона з фабрикою не перебувала (а.с.206-211).

З вересня 1999 року згідно державної звітності гуртожиток перебуває у фактичної власності, на балансі та управлінні ТОВ «Нікодім Сервіс», але з 2011 року право власності на 7334/1000 часток гуртожитку також зареєстровано за ТОВ «Добробут-ТСТ», яким утворено та зареєстровано ОСББ «Космонавтів 132-в», з передачею йому на обслуговування будівлі гуртожитку. З 25 жовтня 2012 року скасована запис про реєстрацію ТОВ «Добробут-ТСТ», та з цього часу існує конфлікт інтересів щодо управління гуртожитком (а.с.88-96, 206-211).

В липні 2012 року ОСББ, вважаючи себе належним балансоутримувачем гуртожитку, звернулося із позовом до суду про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування кімнатою №45, у звязку з її не проживання на жилої площі з 2004 року без поважних причин.

За результатами розгляду справи, на підставі заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 1 жовтня 2012 року позов ОСББ задоволено, після чого здійснено скасування реєстрації ОСОБА_2 у спірній кімнаті та її надано в користування іншим мешканцям гуртожитку відповідачам по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_6 спільно з дитиною (а.с.61-62, 156-158, 221-225).

За заявою ОСОБА_2, після перегляду заочного рішення та його скасування, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2013 року позов ОСББ задоволено та позивачку визнано такою, що втратила право на користування кімнатою.

У порядку перегляду вищезазначеного судового рішення, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2013 року, рішення суду першої інстанції від 23 квітня 2013 року скасовано, та у задоволені позову ОСББ відмовлено, у звязку з тим, що ОСББ є неналежним позивачем по справі (а.с.5-10).

Одночасно компетентним органом поновлена реєстрація ОСОБА_2 у спірній кімнаті (а.с.11).

В подальшому, за позовами сторін неодноразово розглядалася справа про виселення сімї ОСОБА_6 та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування спірною кімнатою (а.с.50-51, 178-183, 196-198).

Останнім рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19 квітня 2016 року у виселенні відповідачів зі спірної кімнати відмовлено, у звязку з тим, що ОСОБА_2 не підтвердила правомірність свого вселення до гуртожитку, а тому її право, на захист якого вона звернулася до суду не порушено, та не підлягає захисту (а.с.206-211).

Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено факт не проживання позивачки ОСОБА_2 у спірній кімнати з 2004 року, який вона у судових засіданнях не оспорювала.

У задоволенні зустрічного позову про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування кімнатою, апеляційним судом також відмовлено, виходячи з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є неналежними позивачами за вказаними вимогами (а.с.206-211).

Разом з тим, задовольняючи позов ОСОБА_2, місцевий суд на зазначене увагу не звернув, та не зясував усі істотні обставини справи і здійснив захист права позивачки, без врахування того, що вона права на жиле приміщення у встановленому законом порядку не набула, хоча в ньому тимчасове мешкала, але з 2004 року в кімнаті не проживала, та з 2005 року набула право власності на інше житло, внаслідок чого з цього часу є відсутньою в спірному жилому приміщенні без поважних причин, що є підставою для відмови у задоволенні предявленого позову про вселення, незалежно від того, чи було предявлено позов про її виселення, так і позов про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Обставини відсутності у спірної кімнати з 2004 року позивачка підтвердила у суді апеляційної інстанції при розгляді даної справи, пояснюючи причини такої відсутності хворобою матері до 2005 року, і з 2005 року своїм станом здоровя.

За такого, висновки суду першої інстанції є невірними, та такими, що суперечать як обставинам справи, так і нормам матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, та стягнення на користь ОСОБА_3 судових витрат за розгляд справи в апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи ТОВ «Нікодим Сервіс», виконавчий комітет Миколаївської міської ради про вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 252 грн. 34 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді