2/225/1458/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Геря О.Г.

за участю

секретаря Савченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1, в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 52719,22 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1І було укладено кредитний договір №275/976 від 03.07.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, з строком погашення - 02.07.2013 року. Відповідно до умов договору відповідач повинен був частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 15659,15 грн., заборгованість за відсотками в сумі 15355,58 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8368,95 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4982,77 грн., інфляційні витрати за кредитом у сумі 5214,50 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 3138,28 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений через розміщення інформації в засобах масової інформації газеті «Урядовий курєр» № 182 від 28.09.2016 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1078 ЦК України.

Так, відповідно до кредитного договору №275/976 від 03.07.2006 року, відповідач отримав кредит у сумі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, з строком погашення - 02.07.2013 року.

Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №275/976 від 03.07.2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 встановив, що станом на 01.03.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 52719,22 грн., з них заборгованість за кредитом у сумі 15659,15 грн., заборгованість за відсотками в сумі 15355,58 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8368,95 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4982,77 грн., інфляційні витрати за кредитом у сумі 5214,50 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 3138,28 грн.

В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишній м.Дзержинськ).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишній м.Дзержинськ).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу ОСОБА_1, який зареєстрований у м.Торецьк (колишній м.Дзержинськ), пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за його користування, нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним.

В положеннях зазначеного Закону чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики.

Отже, нараховані банком інфляційні витрати за кредитом у сумі 5214,50 грн. та за відсотками в сумі 3138,28 грн. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст. 549 ЦК України.

Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом та відсотками підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту.

Отже, позовні вимоги є частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 39367 ( тридцять девять тисяч триста шістдесят сім ) грн. 51 коп., витрати на сплату судового збору у розмірі 1029 ( одна тисяча двадцять девять ) грн.01 коп. та витрати, повязані з оголошенням у пресі у сумі 420 ( чотириста двадцять ) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача. яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: