У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А., Мазур Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності.

Позивачі посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_8, яка за життя склала заповіт на ім'я ОСОБА_7 На час смерті матері ОСОБА_6 була пенсіонером, позивач ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, позивач ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи, тому мають право на обов'язкову частку у спадщині, а оскільки строк звернення з заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині ними пропущено з поважних причин, просили визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Також просили визнати частково недійсним свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом, видане приватним нотаріусом Дрогобицького районною нотаріального округу Львівської області Спариняк Н.Й. № 118 від 28 січня 2014 року на ім'я ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_8, та визнати за кожним з них право власності на 1/8 ідеальну частку спірного житлового будинку.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідно до заповіту, складеного 16 грудня 2004 року ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_7 житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями. Грошовий вклад з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходиться в Дрогобицькому відділенні Ощадбанку за № 6307/0 на рахунку НОМЕР_1, ОСОБА_8 заповіла позивачці ОСОБА_6, грошовий вклад з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходиться в Дрогобицькому ВОБ за № 6307/06 на рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_8 цим же заповітом заповіла ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частинах кожному.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 січня 2014 року відповідач ОСОБА_7 отримав у спадщину житловий будинок з господарськими по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Відмовляючи у задоволенні позові, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачі не надали суду доказів поважності причин пропуску ними строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, обставини, на які посилаються позивачі, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуванихсудовихрішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЗакропивнийО.В. В.А. Нагорняк Л.М. Мазур