Справа № 144/839/16-ц Провадження № 22-ц/772/3078/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 55 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.

суддів: Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного виробничо-комерційного підприємства "Пера" про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в червні 2016 року звернувся до суду з позовом до ПВКП «Пера» смт. Теплик Теплицького району про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В заяві зазначив, що він працює в приватному виробничо- комерційному підприємстві «Пера» на посаді директора. На момент звернення з позовом до суду ПВКП «Пера» має заборгованість перед позивачем ОСОБА_2 по виплаті заробітної плати в розмірі 20725 грн. за період з 01.01.2016 по 31.05.2016. Враховуючи викладене, просить стягнути з приватного виробничого-комерційного підприємства «Пера» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 20725 грн.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року в задоволенні було відмовлено.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, який визнав позов та апеляційну скаргу, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, вважає, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що позивач ОСОБА_2 працює директором ПВКП «Пера» з 01 червня 2006 року по теперішній час, що підтверджується наказом № П/К-000018 від 01.06.2006 (а.с. 5) та трудовою книжкою серії УКР № 2223943(а.с. 6). Також позивач є засновником та головним бухгалтером ПВКП «Пера», що підтверджується довідкою про затримку по видачі заробітної плати № 88 від 08.06.2016 (а.с. 7) та наказом № П/К-000018 від 01.06.2006 (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд , посилаючись на ст. 16 ЦК України, виходив з того, що права позивача не порушені, так як між сторонами немає спору щодо виплати заборгованості по заробітній платі, оскільки фактично позивачем та відповідачем у даній справі є ОСОБА_2, який є директором, засновником та головним бухгалтером ПВКП «Пера» в одній особі, тобто у позивача немає перешкод виплатити самому собі заробітну плату, так як він має право підпису. Зазначив, що одна й та сама особа не може бути одночасно позивачем і відповідачем за цим же позовом, оскільки це суперечить нормам цивільного законодавства України. Також в обґрунтування висновку щодо відмови у задоволенні позову суд вказав, що позивачем не доведено обставини порядку та розміру оплати праці відповідними доказами (трудовий договір, контракт або статут підприємства), в якому зазначається умови та розмір оплати праці директора підприємства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається ст. 43 Конституції України.

Відповідно до диспозиції ст. 94 ЦПК України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом статті 115 ЦПК України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 КЗпП, ст. 15 і 24 Закону «Про оплату праці»).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ПВКП «Пера». Працює на підприємстві на посаді директора.

Заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати позивачу за пять місяців (з 01.01.2016 р. по 31.05.2016 р.) складає 20725, 00 грн.

Приймаючи до уваги викладене, а також факт існуючої заборгованості по заробітній платі перед позивачем, що в свою чергу не заперечувалось відповідачем, колегія суддів прийшла до висновку про обгрунтовагність позовних вимог.

Висновок районного суду, що позивачем та відповідачем у справі є одна і та ж сама особа суперечить нормам закону, оскільки відповідачем у даній справі є юридична особа ПВКП «Пера», з якою позивач як фізична особа перебуває в трудових відносинах, а отже не може бути тотожності між фізичною та юридичною особою, як помилково зазначив суд в своєму рішенні.

Зазначене вище вказує на те, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, розглянув справу у відсутність сторін, неповно, невсебічно з'ясував обставини справи, не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України і як наслідок ухвалив незаконне рішення.

Судом при прийнятті оскаржуваного рішення були грубо порушені норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права, а тому таке рішення залишатись в силі не може, підлягає скасуванню як незаконне, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з ПВКП «Пера» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви (551,20 грн) та апеляційної скарги (606, 32 грн), а всього 1157,52 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 94, 97, 115, 233 КЗпП, ст.ст. 15, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 88, 307, 309, 313-315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ПВКП «Пера» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з приватного виробничо-комерційного підприємства "Пера" на користь ОСОБА_2 20725,00 гривень.

Стягнути з приватного виробничо-комерційного підприємства "Пера" на користь держави судовий збір у розмірі 1157, 52 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підпис/

З оригіналом вірно:

Головуючий