У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому посилалася на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій разом із нею зареєстровані її донька ОСОБА_4 та її онука - ОСОБА_5 У вказаній квартирі без реєстрації проживає чоловік її доньки - ОСОБА_3 Між нею та відповідачем постійно виникають сварки та скандали з приводу користування належною їй квартирою, у зв'язку з чим вона не може належно користуватись своєю власністю.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення задоволено.

Виселено ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, де вона зареєстрована.

У вказаній квартирі зареєстровані також дочка позивача - ОСОБА_7 та неповнолітня онука позивача - ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 є чоловіком доньки позивача і проживає у вказаній квартирі без реєстрації.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом ст. 6 цього Закону громадяни України повинні зареєструвати своє місце проживання.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач у вказаній квартирі не зареєстрований, проживає у ній як тимчасовий мешканець, відповідно до наведених норм матеріального права правильно вважав, що відсутні підстави вважати його постійним користувачем цієї квартири, а тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

За таких обставин підстав для скасування рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року немає.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко