Справа №741/302/16
Провадження №2/741/201/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кучерявця О.М.,

за участю секретаря Нефедової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Носівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за несплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив винести рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість по аліментам за період з 01.05.2014 р. по 29.02.2016 р. в розмірі 7 419 грн. 96 коп. та неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі 25 714 грн. 01 коп., вказуючи, що з відповідачкою він перебував у шлюбі, який було розірвано. В період шлюбу у них з відповідачкою народилось дві дочки: Юлія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Катерина, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з ним та знаходяться на його повному утриманні з 2013 року. Рішенням суду з відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дочок, однак відповідачка неналежним чином не виконує свої зобовязання щодо сплати аліментів на утримання спільних дітей, у звязку з чим і утворилась названа вище і заявлена до стягнення заборгованість. Разом із тим, через несплату аліментів у відповідачки виникла заборгованість у вигляді неустойки (пені).

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що в неї на даний час немає коштів для сплати аліментів, так як вона тривалий час ніде не працювала, на обліку в центрі зайнятості, як непрацевлаштована, не перебувала, а останній час працює без належного оформлення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДВС Носівського РУЮ ГУЮ у Чернігівській обл. в судовому засіданні вказав, що відповідачка дійсно не сплачує аліменти на утримання своїх дітей і на день розгляду справи у неї утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі, вказаній позивачем в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом було встановлено наступні фактичні обставини і відповідні правовідносини.

Згідно рішення Носівського районного суду від 02.12.2013 р. з відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дочок в розмірі 350 грн. на кожну щомісяця, починаючи з 21.11.2013 р. і до досягнення дочками повноліття. У відповідності до даного рішення суду позивачу було видано виконавчий лист, який позивачем було передано для виконання до відділу ДВС Носівського РУЮ ГУЮ у Чернігівській обл. Як вбачається з довідки-розрахунку щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 р., що була видана відділом ДВС Носівського РУЮ ГУЮ у Чернігівській обл., заборгованість відповідачки перед позивачем зі сплати аліментів становить 10 219 грн. 96 коп.

Правовідносини, що склались між сторонами у справі, урегульовані та відповідають наступним нормам матеріального закону.

Згідно ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ч. 1 ст. 196 СК України).

Згідно правових висновків висловлених Верховним Судом України при розгляді справ № 6-81цс13 та № 6-149цс14 кореспондується, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми закону, що їх регулюють, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних міркувань.

Предметом судового розгляду у даній справі являється факт заборгованості відповідачки перед позивачем зі сплати аліментів, який останнім документально підтверджений та заявлена і похідна від цієї вимога про стягнення пені за кожен день прострочення їх сплати. На переконання суду, з огляду на існування рішення суду про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дітей та виконавчого провадження з виконання даного рішення суду, правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати аліментів не має, оскільки законом чітко визначений порядок стягнення аліментів за рішенням суду.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідачки пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення їх сплати, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з розясненнями п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Статтею 20 СК України передбачено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Пояснення відповідачки, що у неї немає коштів на сплату заборгованості, що вона тривалий час не працювала, не стояла в центрі зайнятості, як шукаюча роботу, і лише останні декілька місяців працює без офіційного працевлаштування, приховуючи свої реальні доходи, не заслуговує на увагу суду, так як їй нічого не перешкоджало знайти роботу і сплачувати аліменти, отже наявність такої обставини є обтяжуючою для відповідачки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196 СК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) неустойку (пеню) за несплату аліментів стягнутих за рішенням суду в розмірі 25 714 (двалцять пять тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 01 коп. та в рахунок сплати судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області на протязі 10-ти днів відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СуддяОСОБА_3