Справа № 442/185/11 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/10/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого- Бермеса І.В.

суддів:Гірник Т.А., Савуляка Р.В.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю:ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» від імені якого діє Дрогобицька філія АТ «Український інноваційний банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

29.07.2010 рокупозивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що 19 березня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» в особі Дрогобицької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал» було укладено кредитний договір за № 70069, згідно якого заявник надав останньому відновлювальну відкличну лінію строком з 19.03.2007 року по 18.09.2008 року з лімітом одно монетної заборгованості на суму 472100.00 доларів США.

В подальшому було укладено додаткові договори.

На дату закінчення кредитного зобов'язання відповідачем кредит не погашено, а тому заборгованість по кредитному договору № 70069 від 19.03.2007 року в загальній сумі становить 165096,65 доларів США, проценти за користування кредитом в сумі 1268868,99 гривень, 250128,05 доларів США - пеня по тілу кредиту та 213685,82 грн. - пеня по процентах. Просив стягнути дану заборгованість з ОСОБА_6

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитним договором №70069 від 19.03.2007 року в розмірі 4 800 200,16 грн. та 1 700 судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушеннями норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що в оскарженому рішенні судом було неправомірно вказано, що він повинен був виконувати зобов'язання за кредитним договором, так як позивач не передавав йому жодних грошових коштів, позичальником за кредитним договором є ТзОВ «Універсал», а він є лише поручителем за договором поруки №70069/1 від 19.03.2007 року.

Крім того звертає увагу, що 14 жовтня 2011 року між позичальником ТзОВ «Універсал» та позивачем було укладено договори про задоволення вимог іпотеко-держателя та заставодержателя, відповідно яких позивачем було зараховано погашення всієї суми заборгованості по процентах за користування кредитом та суми тіла кредиту всього на 1172 878,59 дол. США - тіла кредиту та 442 831,31 грн. - процентів. Оскільки на час пред'явлення позову між ТзОВ «Універсал» та позивачем була прострочена заборгованість, тому з врахування порядку погашення заборгованості встановлених вимогами п.3.5.4 кредитного договору №70069 від 19 березня 2007 року, відповідно погашається спочатку прострочені платежі по сплаті процентів за кредитом, строкові платежі по відсотках, прострочена заборгованість по кредиту, строкова заборгованість по кредиту, інші платежі цього договору, пеня, штрафи. Таким чином на час подання уточнених позовних вимог 20.10.2011 року відповідно вищезазначеного порядку розрахунків було погашено всі проценти по кредиту в сумі 442 831,31 грн. та заборгованість за кредитом в сумі 1172 878,59 дол. США. Тобто сума заборгованості становила лише 165 096,65 дол. США, а інших вимог по погашенню заборгованості на час укладення договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та заставодержателя позивачем до позичальника не пред'являлися.

Також апелянт вказує, що станом на 19.09.2013 року відповідно до постанови Господарського суду Львівської області по справі 914/774/13-г визнано борг ТзОВ «Універсал» перед позивачем лише в сумі 3 146 232,01 грн., а тому сума в розмірі 4 800 200,16 грн., що підлягає стягненню з нього як солідарного боржника по отриманому ТзОВ «Універсал» кредиту не є безспірною та є такою, що не відповідає дійсності.

Вказує, що в матеріалах справи наявні судові рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 травня 2011 року та від 15 березня 2012 року, що набрали законної сили, щодо відповідача ОСОБА_8 та відповідача ОСОБА_9, якими вирішено, що укладені договори поруки між ними та позивачем є припиненими та визнано недійсними додаткові договори поруки з участю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до договорів порук № 70069 від 19.03.2007 року та № 70069/2 від 19.03.2007 року.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 19 березня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» в особі Дрогобицької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал» було укладено кредитний договір за № 70069, згідно якого позивач надав останньому відновлювальну відкличну лінію строком з 19.03.2007 року по 18.09.2008 року з лімітом одно монетної заборгованості на суму 472100.00 доларів США. В подальшому було укладено додаткові договори до вищевказаного договору, якими збільшено суму кредиту, останній з них Додатковий договір №7 від 19.12.2008 року до кредитного договору № 70069 від 19.03.2007 року, яким збільшено суму кредиту до 1420373,51 доларів США.

Відповідно до додаткового договору № 8 до кредитного договору № 70069 від 19.03.2007 року, термін дії кредитного зобов'язання було продовжено до 18.07.2010 року в сумі 1337975,25 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов'язань ТзОВ «Універсал» було укладено договір поруки з ОСОБА_9 (договір поруки № 70069 від 19.03.2007), ОСОБА_6 (договір поруки № 70069/1 від 19.03.2007) та ОСОБА_8 (договір поруки № 70069/2 від 19.03.2007).

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування належним чином не виконував, протягом періоду користування наданим кредитом, що минув, порушував умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів з погашення суми кредиту та процентів за його користування, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, а тому вважав, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується враховуючи наведене.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За правилами ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Порука припиняється у тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 22 Постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 19 березня 2007 року за № 70069, АТ «Український інноваційний банк» відкрив ТзОВ «Універсал» відновлювальну відкличну кредитну лінію строком з 19 березня 2007 року по 18 вересня 2008 року з лімітом одномоментної заборгованості перед банком на суму 472 100,00 доларів США та сплатою процентів в розмірі 13,5 % річних до 18 березня 2008 року та 15 % річних з 19 березня 2008 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань ТзОВ «Універсал» з ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 70069/1 від 19.03.2007 року (а.с.32,т.1).

19 квітня 2007 року, 13 липня 2007 року, 07 вересня 2007 року, 26 листопада 2007 року, 31 липня 2008 року, 12 листопада 2008 року, 19 грудня 2008 року і 17 липня 2009 року між АТ «Український інноваційний банк» та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року були відповідно укладені додаткові договори за № 1-8 згідно яких змінювався розмір та строк надання кредиту.

У зв»язку із укладенням додаткових договорів за № 1 -8 до кредитного договору № 70069 між ОСОБА_6 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», від імені якого діє Дрогобицька філія АТ «Український інноваційний банк», 13 липня 2007 року, 07 вересня 2007 року, 26 листопада 2007 року, 12 листопада 2008 року, 19 грудня 2008 року і 17 липня 2009 року були укладені додаткові договори поруки до основного договору поруки № 70069_2 від 19.03.2007 року, відповідно за № 1 -6.

При укладенні додаткових договорів № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк» та ТзОВ «Універсал»до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року, відповідно - 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року, між ОСОБА_6 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», додаткові договори поруки до основного договору поруки № 70069_2 від 19.03.2007 року укладені не були.

Аналогічні обставини щодо укладення договорів порук були щодо поручителів ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Судовою колегією встановлено, що відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.07.2011 року визнано припиненим договір поруки № 70069/2 від 19.03.2007 року, укладений між АТ «Укрінбанк» та ОСОБА_8 - з 19.04.2007 року.

Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15 березня 2012 року, яке залишено без зміни ухвалою судової колегії Апеляційного суду Львівської області від 25.07.2011 року визнано припиненим договір поруки № 70069 від 19.03.2007 року, укладений між АТ «Укрінбанк» та ОСОБА_9 - з 19.04.2007 року.

При цьому у вказаних судових рішеннях зазначено, що, оскільки 19 квітня 2007 року додатковим договором № 1 до кредитного договору боржник ТзОВ «Універсал» і кредитор АТ «Український інноваційний банк» без погодження з цими поручителями змінили зобов'язання боржника в бік збільшення, а саме надання кредиту в сумі 817400,00 доларів США, то з цього часу порука відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припиняється.

Ця обставина була визнана, як підстава для припинення договорів порук між ОСОБА_8 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», як і ОСОБА_9 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк».

Також зазначено, що при укладенні додаткових договорів за № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк»та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року відповідно 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року між ОСОБА_8 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», як і ОСОБА_9 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» додатові договори поруки до договору поруки № 70069/2 від 19.03.2007 року укладені не були.

З врахуванням цих обставин судова колегія вважає за необхідне дослідити питання щодо припинення поруки по відношенню до ОСОБА_6, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Встановлено, що при укладенні додаткових договорів за № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк»та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року відповідно 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року між ОСОБА_6 та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» додатові договори поруки до договору поруки № 70069/2 від 19.03.2007 року укладені не були.

Досліджуючи питання чи при підписанні додаткових договорів за № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк» та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року відповідно 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року ОСОБА_6 давав згоду, як поручитель по договору поруки № 70069/1 від 19.03.2007 року на зміну зобов'язання боржника в бік збільшення, судова колегія встановила, що такої згоди він не давав.

Хоча він, як директор ТзОВ «Універсал», підписав вказані додаткові договори за № 1 та № 5, однак немає підстав вважати, що одночасно він діяв як поручитель, оскільки жодного письмового договору про це немає.

На відміну від договору поруки № 70069/2 від 19.03.2007 року, який містить два його підписи і як директора ТзОВ «Універсал», так і поручителя, як і наступних додаткових договорах поруки, він не ставив підпису, як поручитель, при підписанні додаткових договорів за № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк» та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року відповідно 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року.

Виходячи з наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що додаткові договори до кредитного договору щодо збільшення основного зобов'язання, збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, продовження терміну дії договору укладалися без згоди поручителя ОСОБА_6

Отже лише факт того, що ОСОБА_6, як директор ТзОВ «Універсал», підписав додаткові договори за № 1 та № 5 між АТ «Український інноваційний банк» та ТзОВ «Універсал» до кредитного договору № 70069 від 19 березня 2007 року відповідно 19 квітня 2007 року та 31 липня 2008 року, не свідчить те, що він як поручитель, дав згоду на збільшення основного зобов'язання, збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, продовження терміну дії договору.

Судова колегія враховує те, що відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які дають підставу вважати, що ОСОБА_6 як поручитель, 19 квітня 2007 року дав згоду на збільшення основного зобов'язання, а тому не можна прийняти до уваги припущення про те, що він був проінформований про ці обставини.

В засіданні судової колегії представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 ствердив, що ОСОБА_6, як поручитель, не давав згоди на збільшення відсоткової ставки за користування кредитом.

При таких обставинах є підстави вважати, що 19 квітня 2007 року додатковим договором №1 до кредитного договору боржник ТзОВ «Універсал» і кредитор АТ «Український інноваційний банк» без погодження з поручителем ОСОБА_6 змінили зобов'язання боржника в бік збільшення, а саме надання кредиту в сумі 817 400,00 доларів США, тому відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України з цього часу порука припиняється.

При цьому судова колегія враховує правову позицію, яка є а постанові Верховного Суду України №6-101цс14 від 22 жовтня 2014 року.

Так в аналогічній справі Верховного Суду України вказав, що суд їх залишив поза увагою, оцінки їм не дав та не з'ясував, чи не свідчать вони про бажання сторін кредитного договору з огляду на збільшення суми кредиту та процентів за користування ним, а також небажання та неспроможність поручителів нести відповідальність за його повернення забезпечити його виконання в більш ефективний спосіб, ніж порука ОСОБА_15 та ОСОБА_16, так само як і не вказав, які саме дії ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як поручителів свідчать про надання ними згоди на збільшення обсягу своєї особистої відповідальності як поручителів, фактично поклавши в основу свого висновку припущення про таку згоду, яке ґрунтується на самому лише факті того, що ОСОБА_15 є власником, а ОСОБА_16 директором ПП «УкрБелВест».

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також посилається на те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсал» ліквідовано та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, а тому з ним, як поручителем, порука припинена.

Однак ці посилання є безпідставні, оскільки право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором АТ «Український інноваційний банк» 29.07.2010 року, тобто до ліквідації боржника, тому ліквідація ТзОВ «Універсал» не свідчить про припинення зобов'язання поручителя ОСОБА_6

Саме така правова позиція про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника, зазначена в постанові Верховного Суду України №6-172цс15 від 25 листопада 2015 року.

Судова колегія також встановила, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року, яке на даний час ще не вступило в законну силу, в рахунок погашення заборгованості (165 096,66 доларів США - заборгованість по кредиту; 1 362 714,24 грн. - проценти за користування кредитом; 1 478 813,03 грн. - пеня по тілу кредиту; 99 248,04 грн. - пені по прострочених процентах) за кредитним договором № 70069 року від 19.03.2007 року, укладеним між ПАТ «Укрінбанк» від імені якого діє Дрогобицька філія «Укрінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал», звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно іпотечного договору № 429 посвідченого 29.03.2007 року з ОСОБА_8 шляхом продажу предметів іпотеки Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" з укладанням від свого імені договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Також судовою колегією встановлено, що в оскаржуваному рішенні сума боргу вказана 4 800 200,16 грн., тоді як в ухвалі Господарського суду Львівської області від 15.03.2016 року зазначено, що сума становила 3 146 232 грн. 01 коп.

Тому заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що сума боргу вказана 4 800 200,16 грн. визначена невірно.

Таким чином, оскільки 19 квітня 2007 року відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України за

договором № 70069/1 від 19.03.2007порука припинена, тому рішення суду від 23 грудня 2013 року слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Гірник Т.А.

Савуляк Р.В.