Ухвала

іменем україни

5 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Харківська міська рада, про визнання договору дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати правочин від 29 липня 2003 року дійсним та укладеним, а також визнати за ним право власності на 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що йому на праві власності належить 13/25 частини будинку АДРЕСА_1, 12/25 частин цього будинку зареєстровано за ОСОБА_7, яка померла у 1989 році, залишивши заповіт на все своє майно своєму онукові ОСОБА_5

29 липня 2003 року між ним і ОСОБА_5 було досягнуто письмової домовленості про те, що останній передає йому частину будинку АДРЕСА_1, що належить йому на підставі мирової угоди від 14 квітня1965 року та заповіту від 1 листопада 1985 року з метою розборки вказаного будинку на будівельні матеріали, а він, у свою чергу, передає йому 1 000 грн за це майно.

За усною домовленістю між ними вказаний правочин був попередньою угодою щодо придбання ним 12/25 частини вищезазначеного житлового будинку, остаточне оформлення якого мало відбутися після оформлення відповідачем права власності в порядку спадкування на вказану частину будинку.

Проте, ОСОБА_5 спадщину належним чином не оформив, прохання нотаріально оформити договір ігнорував. Натомість він виїхав з родиною з міста Харкова і його місцезнаходження, проживання та місце роботи невідомо.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 7 липня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір від 29 липня 2003 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про передачу права власності на 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 дійсним та укладеним. Визнано за позивачем право власності на 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення спірного договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 153 ЦК УРСР передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору дійсним та укладеним, а також відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Такий висновок суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вищенаведених вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук А.В. Маляренко

Колегія суддів: