Справа № 750/1169/16-ц Провадження № 22-ц/795/1052/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:позивача ОСОБА_5, його представника адвоката Карася А.А., представника відповідача Машко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Чернігівської міської лікарні № 2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівської міської лікарні № 2 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 13 483, 68 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_5 551,20 грн. судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2016 року виправлено арифметичну помилку в тексті рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року: розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, визначено 12 159, 39 грн. замість 13 483, 68 грн. та виправлено описку в тексті вказаного рішення, вказавши, що з з Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради стягнуто на користь ОСОБА_5 259,06 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року (з врахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2016 року про виправлення арифметичної помилки та описки), задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 06 травня 2015 року по день ухвалення рішення апеляційним судом.

Згідно з доводами апеляційної скарги ОСОБА_5, оскаржуване рішення він вважає необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, позивач вважає незаконним висновок суду першої інстанції про те, що 01 жовтня 2015 року він був звільнений з 0,5 посади лікаря-хірурга рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії ЧМЛ №2.

В апеляційній скарзі Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради міститься прохання змінити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року та зменшити розмір стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до 5417,55 грн. та зменшити розмір судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, посилаючись на неправильне визначення судом першої інстанції кількості днів вимушеного прогулу. Згідно з доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції неправильного висновку про те, що середній заробіток ОСОБА_5 належить виплатити за 101 робочий день, оскільки не врахував, що відпустка за сумісництвом надається одночасно з відпусткою за основним місцем роботи, а за період вимушеного прогулу з 07 травня по 30 вересня 2015 року ОСОБА_5 перебував у відпустці за основним місцем роботи і відпрацював лише 45 днів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

По справі встановлено, що згідно з рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 06.05.2015 р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 23.09.2015 р., визнано незаконним наказ Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради від 19.06.2014 р. №181-ос в частині звільнення ОСОБА_5 з 10.06.2014 р. від сумісництва 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку судинного відділення серцево-судинної хірургії у зв'язку із скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_5 на 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради за сумісництвом з 11.06.2014, стягнуто з Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_5 27 569 грн. 31 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.4-9,10-11).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.07.2015 виконання судового рішення апеляційної інстанції було зупинене до закінчення касаційного провадження у справі. Але зважаючи на те, що рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 06.05.2015 про поновлення позивача на роботі за сумісництвом набрало законної сили з моменту його проголошення та з цього моменту стало обов'язковим для виконання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем безпідставно не виконане судове рішення та не поновлено ОСОБА_5 на посаді.

Згідно з наказом головного лікаря Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради від 19.10.2015 № 49-од ОСОБА_5 поновлено на 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради за сумісництвом з 11 червня 2014 року. В пункті 2 цього ж наказу зазначено: «У зв'язку з поданням ОСОБА_5 21.09.2015 особистої заяви та подальшого видання наказу №270-ос від 21.09.2015 про звільнення за власним бажанням, вважати ОСОБА_5 звільненим з 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради за сумісництвом з 1 жовтня 2015 року» (а.с.48).

Згідно з довідкою Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради від 16.03.2016 № 01-05/360 заробітна плата за внутрішнім сумісництвом з 06.05.2015 по 01.10.2015 позивачу не нараховувалась (а.с.73).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що а період з 07 травня по 01 жовтня 2015 року відповідачем безпідставно не виконувалось судове рішення про поновлення ОСОБА_5 на 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради за сумісництвом, заробітна плата за внутрішнім сумісництвом за вказаний період позивачу не нараховувалась, а тому відповідач повинен виплатити позивачеві середній заробіток з 07 травня по 30 вересня 2015 року за 101 робочий день.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що період вимушеного прогулу слід обчислювати з 06 травня 2015 року по день ухвалення рішення апеляційним судом, а не по 01 жовтня 2015 року в зв'язку з тим, що він вважає незаконним наказ головного лікаря Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради від 19.10.2015 № 49-од, згідно з яким належить вважати ОСОБА_5 звільненим з 0,5 посади лікаря-хірурга судинного рентгенохірургічного блоку відділення серцево-судинної хірургії Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради за сумісництвом з 1 жовтня 2015 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки на час його ухвалення цей наказ не визнано незаконним. Оскільки судовий збір ОСОБА_5 був сплачений за подання позовної заяви відповідно до ухвали судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року щодо визначення розміру судового збору, яка ним не була оскаржена в апеляційному порядку, апеляційний суд не вправі робити висновки щодо законності дій суду щодо зобов'язання позивача оплатити позовну заяву судовим збором. Питання повернення судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду першої інстанції регулюється статтею 7 Закону України «Про судовий збір», і вирішення зазначеного питання не є предметом апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги Чернігівської міської лікарні №2 про те, що період вимушеного прогулу, за який належить стягнути позивачеві середній заробіток, складає не 101 робочий день, а 45 робочих днів, також не можна визнати обґрунтованими, оскільки наказ про надання ОСОБА_5 відпустки як суміснику одночасно з відпусткою за основним місцем роботи роботодавцем не видавався, оплата за період відпустки за сумісництвом не нараховувалась та не здійснювалась.

Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Чернігівської міської лікарні №2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: