АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2563/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2694/16Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Ленінський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2016 рокупозов ОСОБА_3 до ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,проживаючого у АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею відмовлено за необґрунтованістю та безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення його вимог та про відмову в задоволенні первісного позову. Вважає, що висновки суду про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав є помилковими та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки доводяться лише поясненнями самої матері дитини - позивача по справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, який було розірвано 31 липня 2006 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 31.08.2004 року), який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір»ю.

13 жовтня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5., від якого народила доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вважаючи відсутність участі батька у вихованні сина, його фізичному та духовному розвитку підставою для позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_3 в червні 2015 року звернулася до суду з даним позовом.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у зв'язку з чим просив визначити спосіб участі у вихованні сина та спілкуванні з ним. Свої вимоги обґрунтовував тим, що мати дитини постійно створює штучні перешкоди в його спілкуванні з сином, створює конфліктні ситуації з метою унеможливити їхні побачення, не надає можливості підтримувати з сином телефонний зв'язок.

Ухвалюючи рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки він фактично самоусунувся від спілкування з сином, не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, що відповідно до положень ст. 164 СК України є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав.

Одночасно із задоволенням позову про позбавлення батьківських прав, зустрічний позов батька про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею втратив своє правове обґрунтування.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд при доведеності винної поведінки батька може позбавити його батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав з підстав ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вказувала, що останній перестав мешкати з родиною через рік після народження сина, участі в розвитку та вихованні сина не приймав, матеріальної допомоги не надавав, що стало приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Разом з цим, наведені позивачем обставини іще самі по собі не свідчать про винність дій відповідача, які в даному випадку підлягають доведенню з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Зокрема, суд першої інстанції не дав належної оцінки твердженням відповідача про те, що між сторонами існують тривалі конфліктні відносини, які впливають на можливість безперешкодно бачитись з сином, підтримувати з ним спілкування. Незважаючи на його намагання приймати участь в житті свого сина, йому не вдалось знайти порозуміння з колишньою дружиною, наслідком чого стало поступове відчуження сина, натомість його зближення з вітчимом.

Крім того, судом першої інстанції помилково не було взято до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 07.12.2015 року, згідно якого, визнано недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради №165 від 07.12.2015 року.

Як вбачається з протоколу засідання опікунської ради від 07.12.2005 року, ОСОБА_3 при ініціюванні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 посилалась на наявність заборгованості по аліментам та відсутністю в нього цікавості життям та здоров'ям сина.

Вищенаведені обставини не свідчать про доведеність позивачем обставин, якими вона обґрунтовувала свій позов про позбавлення батьківських прав, зокрема не є доведеним факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_4.

Проте зазначені обставин залишились поза увагою суду першої інстанції, який вирішив спір з порушенням положень ст.164 СК України, не застосував роз'яснення Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав», у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

У відповідності до ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

При розгляді даної справи знайшли своє підтвердження факти щодо наявності перешкод у вільному спілкуванні між батьком та сином.

При цьому, сама позивач не заперечувала небажання сина бачитись з батьком та наявності конфліктної ситуації між нею та відповідачем, що впливає на можливість добровільно узгоджувати питання побачень.

Визначаючи способи участі ОСОБА_2 у вихованні та в спілкуванні з сином, колегією суддів беруться до уваги вимоги ч.2 ст. 159 СК України, а також той порядок участі у спілкуванні та у вихованні, який був визначений органом опіки та піклування.

За вказаних обставин, виходячи з інтересів дитини, її життєвого ритму, віку та стану здоров'я, колегія суддів вбачає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 наступним чином :

- 1 та 3 субота та неділя - з 10 год. суботи до 18 год. неділі, без присутності матері, враховуючи стан здоров'я сина, а також можливість відпочивати з сином у період літніх канікул 14 днів поспіль, без присутності матері.

Беручи до уваги викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, наступним чином:

- 1 та 3 суботу та неділю з 10 год. суботи до 18 год. неділі без присутності матері, враховуючи стан здоров'я сина,

- літній період, протягом літніх канікул, не менше 14 днів поспіль.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційногосуду

Полтавської області Обідіна О.І.