Справа № 265/4881/16-ц
Провадження № 2/265/1940/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Байрачній І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа: ЖКП «Азовжитлокомплекс», -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду із позовом від імені ОСОБА_1 до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є власником АДРЕСА_1 У вказаному житловому приміщенні зареєстрований його рідний син, який з 2001 року однак зі своєю дружиною за цією адресою не мешкає, винаймаючи собі житло за іншою адресою. Протягом цього часу відповідач не приймає участі в утриманні квартири, не сплачуючи витрати на комунальні платежі, не маючи своїх речей у такій квартирі. Усе це ускладнює життя позивача, пенсіонера, який змушений сплачувати комунальні витрати на квартиру та на опалення також за відповідача, який фактично не користується спірною квартирою. Таким чином вважав, що залишаючись зареєстрованим по АДРЕСА_1, однак не мешкаючи у квартирі, відповідач втратив право користування таким житлом, тому просив суд задовольнити позов.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність за присутності його представника, наполягаючи при цьому на задоволенні позову.

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_3, в суді на задоволені позову ОСОБА_1 наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяву про можливість проведення розгляду справи у його відсутність.

Представники третьої особи до суду не з'явились за невідомих причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

На підставі того, що представник позивача не заперечував проти ухвалені заочного рішення, враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді.

Допитавши свідків та вивчивши письмові докази, суд вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1992 року, реєстр БТІ міста Маріуполя № НОМЕР_1 від 20 січня 1994 року, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 лютого 2010 року, посвідченого нотаріально за реєстром № 1-325, та зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 24 лютого 2010 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 5, 7, 13).

Суд також встановив, що відповідач, ОСОБА_2, зареєстрований в АДРЕСА_1 з 25 вересня 2007 року, що підтверджується паспортними даними відповідача, відомостями Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради в Донецькій області та особовим рахунком на вказану квартиру, наданим ЖКП «Азовжитлокомплекс» (а. с. 4, 18, 25).

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним.

За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з інформацією Лівобережного ВП Маріупольського ВП ГУ НП в Донецькій області від 28 липня 2016 року вбачається, що відповідач, ОСОБА_2, по АДРЕСА_1 не мешкає близько 15 років (а. с. 12).

На підставі акту житлової організації від 28 вересня 2016 року вбачається, що за свідченнями сусідів ОСОБА_2, 1966 р. н., не мешкає по АДРЕСА_1 останні 15 років.

Допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами та знайомими позивача, в судовому засіданні вказували, що знають позивача та його родину дуже давно. Зазначали при цьому, що на теперішній час у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 мешкає один, оскільки років п'ять потому померла його дружина. Додавали, що ще раніше разом із позивачем також мешкав його син, ОСОБА_4, який однак протягом останніх 15 років там не живе, бо одружився та почав мешкати за іншим місцем разом із своєю дружиною. Місце знаходження відповідача на теперішній час свідкам невідоме.

Таким чином суд встановив, що відповідач, який приходиться сином позивача, не мешкає в спірному житловому приміщенні, залишаючись зареєстрованим в АДРЕСА_1, тим самим чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним йому майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні було підтверджено відповідними доказами, що відповідач не мешкає разом із позивачем у спірному житловому приміщенні понад рік, що свідчить про те, що ОСОБА_2 втратив право користування АДРЕСА_1

На підставі наведеного суд вважає необхідним захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування АДРЕСА_1

При цьому суд зауважує, що за ст. ст. 4, 5 ЦК основу цивільного законодавства України становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

На підставі переліченого суд наголошує, що до спірних правовідносин положення Житлового кодексу України можуть застосовуватись лише за аналогією, бо переважному застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу, оскільки саме нормами ЦК України врегульовано відносини, що виникають з приводу реалізації права власності.

Таким чином спірні правовідносини між ОСОБА_1 та членом його сім'ї, ОСОБА_2, повинні вирішуватись за положеннями, закріпленими у Главі 32 ЦК «Право користування чужим майном», а не за положеннями, що містяться у Житловому кодексі України.

Тому з цих обґрунтувань суд відхиляє посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа: ЖКП «Азовжитлокомплекс», - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду іншими учасниками процесу може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя