Справа № 509/1191/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Іванченко В.А.,

за участю: представника позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

представника відповідача за зустрічним позовом ВДВС Овідіопольського РУЮ ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за первісним позовом

ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_4

до

ОСОБА_2, ОСОБА_5,

Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області,

про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком, усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_4, ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області,

про визнання дій незаконними, визнання прилюдних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, визнання протоколу прилюдних торгів недійсним, визнання незаконним акту державного виконавця про реалізацію майна, визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання незаконним та скасування реєстрації права власності, повернення нерухомого майна та визнання права власності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області, про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком, усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації, в обґрунтування якого зазначила, що згідно свідоцтва від 02.03.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 378 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34355078 від 02.03.2015 року позивач набув право спільної часткової власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4. Право власності на земельну ділянку за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4 посвідчено державним актом серії ЯБ № 273099, зареєстрованим за № 61 на прізвище ОСОБА_4 На даний момент в належному позивачу будинку без правових підстав зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_2 з ОСОБА_5, які є для нього сторонніми особами та втратили право на користування житловим будинком. ОСОБА_2 була власником 56/100 частин вищезазначеного житлового будинку на підставі рішення Овідіопольського суду від 21.04.2009 року. Але в подальшому вона втратила право власності на 56/100 частин житлового будинку, який був проданий з публічних торгів. Право власності на вказані 56/100 частин житлового будинку придбав позивач. Незважаючи на втрату права власності відповідачка добровільно залишити належний позивачу будинок відмовляється, тому позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. Позивач одружений, має сімю, жінку та двох дітей і не можу попасти в жилий будинок, щоб мешкати там зі своєю сімєю, бо відповідачі цьому перешкоджають, просто не пускають в будинок. Позивач вирішив зробити технічну інвентаризацію вказаної частини будинку, звернувся до Овідіопольського РБТІ, але технік БТІ не зміг попасти на обєкт, так як відповідачка не допустила його. З урахуванням наведених обставин, вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні мною будинку шляхом її виселення без надання іншого житла (обов'язок для позивача надання житла відповідачці з її чоловіком законодавством в цьому випадку не встановлений) та зняття з реєстрації за місцем проживання. У разі прийняття рішення про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вона повинна бути знята з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст.64, 116, 150 ЖК УРСР просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: 67801, Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4, усунути перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_4 житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: 67801, Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул. Пушкінська, 4 без надання іншого житла, зобовязати відповідача, Овідіопольське РС ГУДМС України в Одеській області, зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, усі судові витрати, що повязані з розглядом цієї справи покласти на відповідачів.

17.04.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області про визнання дій незаконними, правочину недійсним.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.05.2015 року зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом.

16.03.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про зміну підстав зустрічного позову (з доповненням) до ОСОБА_4, ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області про визнання дій незаконними, визнання прилюдних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, визнання протоколу прилюдних торгів недійсним, визнання незаконним акту державного виконавця про реалізацію майна, визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання незаконним та скасування реєстрації права власності, повернення нерухомого майна та визнання права власності, зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що Відділом ДВС Овідіопольського РУЮ при здійсненні зведеного виконавчого провадження № 46329757 порушено Закон № 606-ХIV від 21.04.1999 року, Інструкція про проведення виконавчих дій затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.12.1999 № 865/4158. Згідно акту опису й арешту майна боржника від 19.06.2014 року, описано та накладено арешт на майно що складає 56/100 частини житлового будинку за адресою: вул.Пушкінська, 4, смт.Овідіополь., Одеської області. Відповідно до п. 1.7.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року: «З використанням бланків складаються такі документи виконавчого провадження: акт опису й арешту майна ( додаток 21)» а відповідно до п 1.7.4 даної Інструкції: «Документи та копії документів виконавчого провадження, передбачені пунктами 1.7.2, 1.7.3 та складені без використанням бланків або бланків для копій, вважаються недійсними». Акт опису й арешту майна боржника від 19.06.2014 року складено ВДВС Овідіопольського РУЮ не на бланку суворої звітності, відповідно до вимог зазначеної Інструкції, яка мала чинність на час проведення опису й арешту майна боржника, а на звичайному папері формату А4. Через недійсність акту опису й арешту майна боржника від 19.06.2014року, даний процесуальний документ, не міг бути використаний, як підстава для проведення оцінки майна, окрім того, оскільки, аукціон проводиться за заявкою державного виконавця, обовязковим додатком до якої є копія акту й опису арешту майна. Таким чином, ВДВС Овідіопольського РУЮ після проведення опису й арешту майна боржника, повинен витребувати або виготовити (у разі відсутності) технічну документацію, що характеризує 56/100 частини житлового будинку як обєкт нерухомості, а після визначення його ринкової вартості реалізувати дане нерухоме майно з прилюдних торгів, згідно Порядку проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року. Проте, ВДВС Овідіопольського РУЮ після проведення опису й арешту нерухомого майна боржника, не витребував з підприємства технічної інвентаризації та не виготовив (у разі відсутності) технічну документацію, що характеризують 56/100 частини житлового будинку яке належить боржнику на праві спільної часткової власності, що характеризує вказаний обєкт нерухомості. Отже, для визначення вартості майна боржника, необхідно залучити субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, проте ВДВС Овідіопольського РУЮ призначив експерта для участі у виконавчому провадженні від 23.06.2014 року, замість субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання призначено ТОВ «РОСЛА» - експерт ОСОБА_6, що є порушенням зазначених норм законодавства. За результатами «експертизи», яка фактично є оцінкою вартості майна боржника, експертом-оцінщиком ОСОБА_6 складено звіт про оцінку майна від 16.10.2014 року, який прийнято ВДВС Овідіопольського РУЮ, який замовив проведення, згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» № 2658- III від 12.07.01 року; «Рецензування звіту про оцінку майна ( акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обовязковим». Таким чином, звіт про оцінку майна боржника від 16.10.2014 року, підлягав обовязковому рецензуванню, проте такого рецензування ВДВС Овідіопольського РУЮ, як замовником оцінки, не проводилось. Тому, через відсутність обовязкового рецензування звіту про оцінку майна від 16.10.2014 року, даний процесуальний документ, не міг бути використаний як підстава для визначення стартової ціни лота, а оскільки прилюдні торги проводяться за заявкою державного виконавця, обовязковим додатком до якої є документ, що підтверджує вартість майна. Порядок реалізації врегульовано Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27.10 1999 року №68/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 02.12.1999р. за № 745/4838. Пунктом 3.1 Тимчасового положення відділ державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону. Як вбачається з матеріалу зведеного ВП 46329757 такий договір не укладався. Відповідно до п.3.2 цього Положення спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за №865/4158. До заявки додаються: 1) копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження також довідка державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; 2) копія акту опису й арешту майна (додаток 21); 3) копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном; 4) документи, що характеризують обєкт нерухомості - копію технічного паспорту на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо. Пунктом 3.11 вказаного Положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Належного повідомлення від спеціалізованої організації про дату, час, місце проведення торгів, а також стартову ціну реалізації майна боржника не надсилалось. Згідно п.4.2 зазначеного Тимчасового положення лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. Відповідно до п.7.1 Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими що не відбулися, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця. Доказом того, що ОСОБА_4 в порушення зазначених вимог закону був одноосібним учасником торгів є зазначений протокол з реалізації арештованого нерухомого майна сформований 05 січня 2015 року. Пунктом 4.14 цього Положення під час прилюдних торгів ведеться протокол ( додаток 3), до якого заносяться такі дані: номер лота; назва лота; стартова та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; пропозиції покупців; відомості про покупця, який запропонував у ході торгів найвищу ціну (переможець торгів), Протокол підписується ліцитатором і переможцем торгів і затверджується керівником спеціалізованої організації. Згідно протоколу № 33658 про проведення прилюдних торгів, переможцем нібито якого став ОСОБА_4, сформований не на бланку п.4.14 (додаток 3) відповідно до Тимчасового Положення, а складений на папері формату А4 що не є процесуальним документом. Відповідно до пунктів 4.15, 6.1, 6.4,6.5 Положення № 68/5 після повного розрахунку на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведення прилюдних торгів, в якому має міститися інформація, яка характеризує реалізоване майно, ціну реалізації, дані про боржника, покупця, дані, які підтверджують право власності боржника на реалізоване майно. З матеріалу зведеного ВП № 46329757 відсутні будь,які докази про отримання стягувачами кошти з реалізації майна боржника. Також, з акту реалізації майна виданим ВДВС Овідіопольського РУЮ від 16.02.2015 року на імя ОСОБА_4 відсутні данні, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, імя та по батькові (назва юридичної особи), адреса кожного покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно. ВДВС Овідіопольського РУЮ надав до розгляду судової справи зведеного ВП №46329757 згідно листа від 18.11.2015 року № 03-17695 на 31-аркуші в якому міститься постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_7 згідно розпорядження від 23.01.2015 року кошти у розмірі 48 122грн. перераховані на користь стягувача, виконавчий збір стягну у розмірі 489грн.22 коп., та витрати у розмірі 2080 грн.00 коп., залишок боргу складає 68 578 грн.00 коп., виконавчого збору - 11 180 грн.78 коп. Також сама постанова згідно розпорядження від 23.01.2015 року міститься в Єдиному реєстрі виконавчого провадження (https://trade.informjust.ua) стосовно стягувача ОСОБА_8 що кошти у розмірі 48 122 грн. перераховані на користь стягувача, виконавчий збір стягнуто у розмірі 489 грн. 22 коп., та витрати у розмірі 489 грн.22 коп., та витрати 2080 грн. 00 коп., залишок боргу складає 68 578 грн.00 коп.. виконавчого збору-11 180 грн. 78 коп. Наведене свідчить що сума боргу за зведеним ВП № 46329757 стягувачам ОСОБА_8Д, ОСОБА_8Л становить 137 156 грн. яка значно вища ніж за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області № 509/3733/13-ц про стягнення боргу з боржника -116 700 грн. Вказане свідчить, що прилюдні тоги з реалізації 56/100 частини арештованого нерухомого майна яке належало боржнику -ОСОБА_2 проведено з порушенням вимог закону виконавчого провадження, що свідчить про порушення вимог закону в момент проведення прилюдних торгів, та незаконну організацію їх проведення. Тому, угоди які були видані приватним нотаріусом ОСОБА_9Ф Овідіопольського нотаріального округу Одеської області на користь ОСОБА_4П а саме: свідоцтво № 378 від 02.03.2015 року та зареєстровано право власності на 56/100 частини житлового будинку як обєкт нерухомості від 02.03.2015 року за № 37, є незаконні і підлягають скасуванню, оскільки 56/100 частини житлового будинку яке належало боржнику не є обєктом нерухомості і не могла бути продана на прилюдних торгах. На підставі викладеного, з посиланням на ст.ст.16, 203-215, 228, 321 ЦК України, Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження»; п.п. 1.7.2, 1.7.3, 1.7.4 Інструкцією про проведення виконавчих дій, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 за № 74/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 865/4158, п.п. 3.1, 3.2, 3.11, 4.2, 7.1, 4.14, 4.15, 6.1, 6.4,6.5 Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.12.1999 року №745/4838; ст.ст.41,92 Конституції України вона просить суд визнати дії державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ по підготовці реалізації арештованого майна за зведенним ВП № 46329757 незаконними; визнати прилюдні торги такими, що проведенні з порушенням вимог закону; визнати протокол прилюдних недійсним від 05.01.2015 року; визнати незаконним акт державного виконавця про реалізацію майна від 16. 02.2015 року; визнати незаконним і скасувати свідоцтво № 378 на імя ОСОБА_4 від 02.03.2015 року; визнати незаконним і скасувати реєстрацію права власності № 37 на нерухоме майно на імя ОСОБА_4 від 02.03.2015 року; зобовязати Державну реєстраційну службу Овідіопольського району Одеської області, видалити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер №37; повернути ОСОБА_2 нерухоме майно яке існувало до порушення закону 56/100 частини житлового будинку що розташоване за адресою: вул.Пушкінська, 4, смт.Овідіополь, Одеська область та визнати право власності на нього; зобовязати Державну реєстраційну службу Овідіопольського району Одеської області зареєструвати в в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на ОСОБА_2 Олександрівну56/100 частини житлового будинку розташованого за адресою: вул.Пушкінська, 4., смт.Овідіополь., Одеська область.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримала та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнала та просить суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнала та просить суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Свій зустрічний позов підтримала та просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача за первісним позовом Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не зявилась, але також звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутність їх представника.

Представник відповідача за зустрічним позовом ВДВС Овідіопольського РУЮ в судовому засіданні зустрічний позов не визнала та просить суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав.

Як вибачається з матеріалів цивільної справи та підтверджується письмовими доказами по справі, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.04.2009 року визнати за ОСОБА_2 право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_10, померлого 04 лютого 1994 року, на 1/2 частину житлового будинку №4 по вул.Пушкінська в смт.Овідіополь Одеської області. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.03.2010 року проведено розподіл спадкового майна, а саме житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкинська, 4, виділено у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи б/н від 11.11.2009 року:

- ОСОБА_2 по літ. «А, а»:

1 1 (І) веранда 8,8 кв.м 4619 грн.;

1 2 коридор 3,9 кв.м 3124 грн.;

1 5 житлова 13,0 кв.м 10413 грн.;

Б літня кухня 27815 грн.;

б веранда 2598 грн.;

б(1) навіс 1353 грн.;

№ 1 колодязь питний 819 грн.;

№ 2 паркан 3537 грн.;

№ 3 ворота 1239 грн.;

№ 4 паркан 1953 грн.;

№ 5 мощення 1424 грн.;

№ 6 трубопровід 224 грн.,

що складає 56/100 ідеальної частки, загальна ринкова вартість якої складає 59650 грн.;

-ОСОБА_11 по літ. «А»:

-1 3 житлова 26,5 кв.м 21226 грн.;

-1 4 кухня 5,8 кв.м 4648 грн.;

-В погріб з шийкою 1755 грн.;

-Е гараж 15786 грн.;

-Г сарай 3135 грн.,

що складає 44/100 ідеальної частки, загальна ринкова вартість якої складає 46969 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 12681 грн. різницю між вартістю виділених часток. Витрати по переобладнанню та переплануванню житлового будинку, ринкова вартість яких становить 10100 грн., покладено на з ОСОБА_2 в сумі 5050 грн. та на ОСОБА_11 в сумі 5050 грн.

Як вибачається з матеріалів виконавчого провадження 06.03.2014 року до відділу надійшла заява ОСОБА_8 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №509/3733/13 виданого 05.03.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 116700 грн. 00 коп

10.03.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зроблено запити до реєструючих установ, щодо перевірки майнового стану боржника.

Проведеною перевіркою встановлено, що:

Згідно відповіді Державної податкової служби України за боржником відсутні відкриті рахунки в банках та інших фінансових установах.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області боржник пенсію не отримує, не являється платником внесків, не перебуває на обліку як фізична особа підприємець та на теперішній час не працює.

Згідно довідки ВРЕР з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно довідки Відділу держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку боржника у Відділі держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області - відсутні.

Згідно акту державного виконавця, боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, мешкає, але належного йому майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Довідки КП «Овідіопольське БТІ» за боржником зареєстровано, на праві власності 56/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, розташованого за адресою Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул.. Пушкінська, 4.

19.06.2014 року складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: 56/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, розташованого за адресою Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Пушкінська, 4.

23.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

До Овідіопольського районного суду Одеської області направлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за мела України, в задоволені подання Овідіопольським районним судом відмовлено.

29.09.2014 року до TOB «Росла» направлено запит щодо виконання постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності з попередженням, що у разі не надходження експертного висновку на арештоване майно до відділу у встановлений термін, буде вирішуватися питання, щодо призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності.

17.10.2014 року до відділу ДВС Овідіопольського РУЮ надійшов звіт про незалежну оцінку майна та сторонам направлено лист про ознайомлення зі звітом рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням.

18.10.2014 року згідно зворотнього повідомлення боржниця отримала листа щодо ознайомлення зі звітом про незалежну оцінку майна.

20.10.2014 року боржниця особисто ознайомилася зі звітом про незалежну оцінку майна.

26.10.2014 року згідно зворотнього повідомлення стягувач листа щодо ознайомлення зі звітом про незалежну оцінку майна.

31.10.2014 року за вих. № 03-12990 державним виконавцем направлено до УДВС ГУЮ в Одеській області заяву на реалізацію арештованого майна та пакет документів.

05.12.2014 року арештоване майно боржника розміщено на веб-сайті в системі електронних

торгів «СЕТАМ», для реалізації на прилюдних торгах та призначена дату проведення торгів на

05.01.2015 року.

Згідно протоколу № 33658 від 05.01.2015 року проведення електронних торгів по лоту № 27110 відбулися торги.

19.01.2015 року на депозитний рахунок відділу ДВС Овідіопольського РУЮ надійшли

кошти від переможця електронних торгів

23.01.2015 року державним виконавцем винесено розпорядження № 42407908 щодо перерахування стягнутих коштів стягувачам.

На адресу УДКСУ в Овідіопольському районі надано на перерахування платіжні доручення №105 від 23.01.2015 року в сумі 48122,08 грн. на користь ОСОБА_8, №106 від 23.01.2015 року в сумі 489,22 грн. поштовий збір, №107 від 23.01.2015 року на користь ОСОБА_8 В,Л. в сумі 48122,07 грн., №108 від 23.01.2015 року поштовий збір, № 109 від 23.01.2015 року у сумі 9722 грн. 26 коп. виконавчий збір, № 110 від 23.01.2015 року у сумі 2080 грн. витрати за проведення експертної оцінки та витрати на проведення виконавчих дій.

11.02.2015 року за вих.. № 03-1458 до УДКС в Овідіопольському районі направлено запит щодо причини не перерахування коштів, але відповідь до Відділу не надходила.

13.02.2015 року кошти перераховані стягувачам.

18.03.2015 року винесено постанову про поверенння виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд прийшов до висновку, що всі дії державним виконавцем проведено та здійснено з дотримання норм та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які. не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-11цс12).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення зустрічного позову, в звязку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Що стосується первісного позову, то він підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва від 02.03.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 378 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34355078 від 02.03.2015 року ОСОБА_4 набув право спільної часткової власності на нерухоме майно у вигляді 56/100 житлового будинку за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4, яка раніше належала ОСОБА_2

Право власності на земельну ділянку за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4 посвідчено державним актом серії ЯБ № 273099, зареєстрованим за № 61 на прізвище ОСОБА_4

ОСОБА_12О з чоловіком ОСОБА_5, не зважаючи на втрату ОСОБА_2 права власності на 56/100 частин вищезазначеного житлового будинку, продовжують проживати в зазначеному будинку.

Як вибачається з первісного позову, позивачем обрану два способи захисту свого порушеного права.

На думку суду, вимога про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: 67801, Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4 задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону.

Що стосується позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні позивачем ОСОБА_4 житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: 67801, Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул. Пушкінська, 4 без надання іншого житла, суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, підставою для збереження права проживання в такому випадку є набуття самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо ст.810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України).

Судом встановлена відсутність існування договорів найма житлового приміщення відповідачів з позивачем, або існування сервітутних обмежень гарантуючих мешкання відповідачів у належному позивачу будинку.

Згідно з правовою позицією, яку висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року щодо перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Частиною першої ст.316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Підсумовуючи викладене, чинним законодавством України виникнення права осіб на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право цих осіб на користування цим будинком.

Таким чином, з урахуванням відсутності у відповідачів самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (права власності, найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо).

Але при цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є власником 56/100 житлового будинку за адресою: Одеська обл., смт.Овідіополь, вул.Пушкінська, 4, в звязку з чим має право вимагати усунення перешкод шляхом виселення відповідачів тільки за належної йому частини житлового будинку.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання відповідача, Овідіопольське РС ГУДМС України в Одеській області, зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Закон України від 11.12.2003 року № 1382 1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підтягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна або припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживанні.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрати законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підтягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що підставою для зняття з реєстрації є рішення про виселення особи з житлового приміщення, в звязку з чим підстав для зобовязання відповідача, Овідіопольське РС ГУДМС України в Одеській області, зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не має.

З урахуванням часткового задоволення первісного позову, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 121,80 грн. сплаченого позивачем судового збору та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 також підлягає стягненню 121,80 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належними йому на праві приватної власності 56/100 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: 67801, Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Пушкінська,4 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з належних ОСОБА_4 56/100 зазначеного житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 121,80 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 121,80 грн. сплаченого позивачем судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.І.Бочаров