АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1910/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1543/16Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Тростянецької сільської ради 16 сесії пятого скликання від 28.09.2007 року про приватизацію та передачу у власність земельної ділянки, розташованої по вул. Фрунзе, 46 в с. Великий Тростянець Полтавського району, громадянами ОСОБА_2 площею 0,10 га та ОСОБА_3 площею 0,10 га; рішення Тростянецької сільської ради 43 сесії шостого скликання від 07.11.2014 року про внесення змін у рішення Тростянецької сільської ради 16 сесії пятого скликання від 28.09.2007 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Фрунзе, 46 в с. Великий Тростянець на території Тростянецької сільської ради Полтавського району та області.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Посилається на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за рішенням Тростянецької сільської ради від 20 грудня 1993 року позивачу ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,35 га, із них для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,20 га та для ведення особистого селянського господарства 0,15 га по вул. Фрунзе, 46 у с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 травня 2003 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Фрунзе, 46 у с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області та здійснено реальний поділ майна.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, залишеним у силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, визнано незаконним та скасовано рішення 37 сесії 5 скликання Тростянецької сільської ради від 22 квітня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,1834 га по вул. Фрунзе, буд. 46 в с. Великий Тростянець та визнано недійсним Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ № 098098, виданий Тростянецькою сільською радою 06 липня 2011 року на імя ОСОБА_2

28 вересня 2007 року Тростянецькою сільською радою Полтавського району Полтавської області 16 сесії 5 скликання прийнято рішення про надання та передачу у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею по 0,10 га кожному для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Фрунзе, 46 у с. Великий Тростянець.

Рішенням Тростянецької сільської ради 43 сесії 6 скликання від 07 листопада 2014 року внесено зміни до рішення 16 сесії сільської ради 5 скликання від 28 вересня 2007 року та надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд в с. Великий Тростянець, вул. Фрунзе, 46 на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскаржувані рішення сільської ради винесені з урахуванням рішення Полтавського районного суду від 07 травня 2003 року про поділ між сторонами нерухомого майна, є такими, що відповідають вимогам закону та не порушують прав сторін.

Колегія суддів з висновками місцевого суду погоджується з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Підставою для визнання акту недійсним відповідно до положень ст. 155 ЗК України є порушення права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Частина 4 ст. 120 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо іншого не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Таким чином, при поділі між сторонами житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 травня 2003 року до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 частці кожному перейшло право на земельну ділянку площею 0,20 га, що була надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Великий Тростянець, вул. Фрунзе, 46 на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Доводи апеляційної скарги позивача про належність спірної земельної ділянки йому одноособово та надання земельної ділянки у власність іншої особи без її попереднього вилучення нормам матеріального права не відповідають та спростовуються фактичними обставинами справи.

Посилання при цьому апелянта на рішення Тростянецької сільської ради від 22 квітня 2010 року та Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ № 098098, які втратили юридичну силу внаслідок визнання їх незаконними та скасування за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає безпідставним і до уваги не приймає.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно п. «б» ст. 12, ч. 1 ст. 122 ЗК України передача земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад у власність громадян входить до компетенції сільських, селищні, міських рад.

Таким чином, здійснення Тростянецькою сільською радою Полтавського району Полтавської області повноважень щодо передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в с. Великий Тростянець, по вул. Фрунзе, 46 на території Тростянецької сільської ради та належить відповідачці пропорційно до частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, відповідає вимогам закону, прав позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою не порушує, тому підстав для скасування оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування по справі не вбачається.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки прав та законних інтересів позивача порушено не було.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шліхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_4

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

СУДДЯ С.Б. Бутенко