1Справа № 335/8228/15-ц 4-с/335/54/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року місто Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Бойко О.Ю., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження,
встановив:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі Відділ ДВС) ОСОБА_2, про відмову у відкритті виконавчого провадження, в якій просила: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 09 червня 2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 335/8228/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 04 грудня 2015 р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області; зобовязати Відділ ДВС відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/8228/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 р..

В обґрунтування скарги зазначила, що 06 червня 2016 р. вона звернулась із заявою до Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом. 18 липня 2016 р. заявник отримала постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка прийнята в межах виконавчого провадження № 51383895 травня 2016 р. за вищевказаною заявою ОСОБА_1. Спірна постанова обґрунтована тим, що виконання вказаного виконавчого документа не входить до компетенції Відділу ДВС відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що державний виконавець помилково застосував зазначені положення Закону, оскільки Координаційний центр з надання правової допомоги не входить до переліку органів, зазначених у цьому положенні. На підтвердження своєї правової позиції посилається на постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2016 р за аналогічним питанням.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності.

Субєкт оскарження у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки до суду субєкт оскарження не повідомив, заяви про відкладення розгляду скарги або про розгляд скарги за його відсутності суду не надавав.

За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника та субєкта оскарження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

10 грудня 2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано ОСОБА_1 виконавчий лист (справа № 335/8228/15-ц, провадження № 2/335/2000/2015) на підставі рішення суду від 4 грудня 2015 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час затримки трудової книжки, моральної шкоди. Виконавчий лист стосувався поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 16 травня 2016 р. відкрито виконавче провадження № 51110468 за виконавчим листом (справа № 335/8228/15-ц, провадження № 2/335/2000/2015) про стягнення з Координаційного центру з надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33683,03 гривень.

06 червня 2016 р. державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_2 прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом. Постанова мотивована вимогами статті 21 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові державний виконавець послався на те, що виконання даного виконавчого листа віднесено до компетенції Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Дана постанова державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 06 червня 2016 р., була визнана незаконною та скасована ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2016 р. (яка набрала законної сили 30.08.2016 р., копія судового рішення міститься в матеріалах справи)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За вимогами статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Як передбачено частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Таким чином, у разі як відкриття, так і відмови у відкритті виконавчого провадження державний виконавець мав би у строк, який не перевищує три робочі дні, прийняти відповідну постанову, копію якої державний виконавець мав направити не пізніше наступного дня стягувачеві.

При цьому, зазначений Закон не передбачає можливості одночасно відкрити виконавче провадження, а потім відмовити у його відкритті. Державний виконавець, виходячи з наведених вище приписів Закону, має протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа прийняти або постанову про відкриття виконавчого провадження, або про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В даному випадку, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження постановою від 16 травня 2016 р., за участі Координаційного центру з надання правової допомоги, як боржника (в такому ж складі учасників виконавчого провадження, й по виконанню одного й того ж рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2015 р.) про стягнення з Координаційного центру з надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33683,03 гривень, в той же час державним виконавцем було відмовлено ОСОБА_1 у відкритті виконавчого провадження про поновлення її на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області з примусового виконання виконавчого листа № 335/8228/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 р.. Дані дії державного виконавця щодо відкриття у в одному випадку виконавчого провадження, а в іншому аналогічному випадку, відмови у відкритті виконавчого провадження (з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження») щодо одного й того ж самого боржника, є необґрунтованим та незаконним.

Крім того, аналізуючи правові підстави прийняття спірної постанови, суд виходить з того, що за приписами частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищі чи центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; 2) сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Координаційний центр з надання правової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2012 р. № 504 є державною установою, що належить до сфери управління Міністерства юстиції України (а не є його структурним підрозділом), є юридичною особою, має печатку, самостійний баланс.

Таким чином, Координаційний центр з надання правової допомоги не відноситься до переліку боржників, зазначеному у пункті 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішень щодо якого покладено на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За таких обставин, постанова державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 09 червня 2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Оскільки суд встановив неправомірність підстав відмови заявнику у відкритті виконавчого провадження, тому її порушені права підлягають поновленню шляхом зобовязання державного виконавця Відділу ДВС відкрити виконавче провадження на підставі вищезазначеного виконавчого листа за заявою ОСОБА_1 від 06 червня 2016 р. В цей же час, суд позбавлений можливості зобовязати Відділ ДВС відкрити виконавче провадження від 06 червня 2016 р., як про це просить заявник у скарзі, оскільки суд не може вирішувати вимоги скарги на минуле.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 210, 383, 388 ЦПК України,
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 від 06 червня 2016 р. про примусове виконання виконавчого листа № 335/8228/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 10 грудня 2016 р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області. Зобовязати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 від 06 червня 2016 р. про примусове виконання виконавчого листа № 335/8228/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 10.12.2015 р., про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя:ОСОБА_3