Справа № 2-587/11
Провадження № 6/456/53/2016
УХВАЛА

іменем України

"25" березня 2016 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1.

при секретарі Свержтнській І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию подання старшого державного виконавця відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2, звернулась до суду з поданням, в якому просить обмежити боржника ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України до виконання нею зобовязання. В обґрунтування подання старший державний виконавець покликається на те, що у відділі державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-587/11 від 11.07.2011 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь Стрийського міскрайонного центру зайнятості безпідставно виплачених коштів.

04.02.2016 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Дмитрик Р.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезгаданого виконавчого документа.

Також державним виконавцем були здійснені заходи щодо розшуку майна боржника, проте вони виявилися безрезультатними, оскільки майна, яке б підлягало опису та реалізації в рахунок погашення боргу у боржника не виявлено. Згідно отриманих відповідей з ДПС України та Пенсійного фонду України встановлено, боржник не працює, пенсію не отримує.

Крім цього, державним виконавцем неодноразово скеровувалися виклики боржнику простою кореспонденцією, боржник на виклики державного виконавця не з'являється. А відповідно до п.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, надавати у строк, встановленим державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, тощо. Проте, боржником ОСОБА_3 дані обов'язки не виконувалися. Такі дії ОСОБА_3 можна розцінювати як ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. А відповідно до п.18 ч.З ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього.

Станом на 24.07.2015 року заборгованість на користь Стрийського міськрайонного центру зайнятості в розмірі 2849,20 грн. залишається непогашеною. Заходи щодо її погашення боржником не вжито.

23.03.2016 року стягувач звернувся із заявою про направлення до суду подання про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, оскільки боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

У зв'язку з тим, для забезпечення виконання вимог стягувача, вважає за необхідне звернутись із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець Дмитрик Р.О. в судове засідання не зявилась подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст.. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд, встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року та Лавентс проти Латвії від 7 листопада 2002 року).

Одночасно суд зауважує, що в ст. 2 Свобода пересування Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки , для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоровя чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Статтею ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.6 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження", боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідності до ст. 5 ЗУ „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що оскільки старшим державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2, не подано доказів того, що боржник будучи належним чином повідомленим (рекомендовані листи з повідомленням з відміткою про отримання), про відкриття виконавчого провадження та про виклики його у виконавчу службу, ухилявся від явки, а отже вчиняв будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, відтак в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст., ст. 209, 210, 294, 377-1 ЦПК України, Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд,

У Х В А Л И В :

в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1