Справа № 463/1749/07 Головуючий у 1 інстанції: Горецький А.С.
Провадження № 22-ц/783/2990/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2007 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно здійснену реконструкцію з прибудовою розміром 6,05мх4,33м, цегляний гараж літ. «В» розміром 5,90х6,75м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3. Зобов'язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на самочинно здійснену реконструкцію з прибудовою розміром 6,05мх4,33м, цегляний гараж літ. «В» розміром 5,90х6,75м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та видати ОСОБА_4 витяг про реєстрацію права власності на самочинно здійснену реконструкцію з прибудовою розміром 6,05мх4,33м, цегляний гараж літ. «В» розміром 5,90х6,75м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_3. Зазначає, що реконструкція порушує його права як мешканця квартири у даному будинку, однак судом не було залучено його до участі у справі та не було з'ясовано як вказана реконструкція впливає на його права та інтереси. Крім цього, судом не встановлено чи надавалась у встановленому порядку ОСОБА_4 земельна ділянка, на якій здійснене самочинне будівництво, не з'ясовано хто є власником (користувачем) цієї земельної ділянки та чи не заперечує він проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво на цій земельній ділянці.

В судове засідання особа, що подала апеляційну скаргу, представник відповідача, а також третя особа ОСОБА_7 та представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не з'явилися, причин неявки суду не повідомили. Однак, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що особи, які беруть участь у справі належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (причин неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, а також те, що інтереси, зокрема, і особи, що подала апеляційну скаргу у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, що подала апеляційну скаргу на підтримання апеляційної скарги, позивача, його представника та третьої особи в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, задовольняючи позов, та посилаючись, зокрема, на ст. 376 ЦК України, виходив з того, що самочинно здійснена позивачем реконструкція з прибудовою до будинку АДРЕСА_3 та цегляний гараж за цією ж адресою відповідають будівельним нормам і правилам і не порушують інтересів інших громадян.

Вказане рішення суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача на вказане рішення, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.10.2007 року залишене без змін та набрало законної сили.

ОСОБА_2 (особа, що не брала участі у справі та подала апеляційну скаргу) оскаржуючи вказане рішення вказує на те, що таким порушуються його законні права та інтереси як мешканця цього будинку. Так, він, внаслідок незаконної реконструкції будинку, самовільного будівництва позивача не взмозі належно реалізовувати свої права мешканця будинку, зокрема, належно користуватись земельною ділянкою, наданою для обслуговування будинку.

Як вбачається із матеріалів справи, пояснень осіб, що беруть участь у справі, зокрема, і представника особи, що подала апеляційну скаргу, якою такі обставини визнано, - особа, що подала апеляційну скаргу ніколи не була та не є співвласником будинку чи його частини, у такому ніколи не було зареєстроване місце його проживання та таке зареєстроване як на даний час так і на час ухвалення оскаржуваного рішення за адресою АДРЕСА_1. Дійсно, у будинку АДРЕСА_3 проживає та співвласником такого є мати особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_9

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Зважаючи на вказані вимоги закону здійснення самовільного будівництва (самовільної реконструкції) слід вважати таким, що безпосередньо впливає на права та інтереси власників (користувачів) земельної ділянки та власників самого будинку. Звичайно таке будівництво може порушувати або суперечити правам та (чи) інтересам інших осіб, однак вказане підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Із матеріалів справи та пояснень представника особи, що подала апеляційну скаргу вбачається, що особа, якою оскаржене рішення суду не є ні співвласником будинку, реконструкцію якого проведено, ані співвласником чи користувачем земельної ділянки, на якій здійснене самочинне будівництво. Більше того позивач навіть не зареєстрований як особа, що проживає у будинку до якого здійснена прибудова та не був зареєстрований у такому. Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, зокрема, і довіреності яку видав ОСОБА_2 на представництво своїх інтересів у суді він проживає та зареєстрований у АДРЕСА_1. Співвласником будинку АДРЕСА_3 є мати ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та такою серед інших співвласників будинку надано згоду позивачу на проведення реконструкції будинку та будівництво спірного гаража (а.с. 15, 37).

Зважаючи на вказане ОСОБА_2 слід було б довести яким чином спірна реконструкція та будівництво гаражу впливає і на які саме його права, свободи чи інтереси.

Довідка з місця проживання від 12.11.2012 року та акт від цього ж числа ЛПК №507 (а.с. 131) про те, що на день їх видачі ОСОБА_2 без реєстрації проживав у будинку АДРЕСА_3 жодним чином не свідчать про порушення будь-яких прав чи інтересів вказаної особи спірною реконструкцією та гаражем та не вказує на які саме.

Відсутні і будь-які інші докази, що свідчили б про порушення прав чи суперечність інтересам ОСОБА_2 оскаржуваним ним рішенням суду.

Крім цього, з жодними позовами до суду про порушення своїх прав чи інтересів, що стосується спірних реконструкції будинку чи будівництва гаража він, з часу їх проведення (1984-2004 роки) не звертався та рішень з цього приводу судами не ухвалювалось.

Враховуючи вказане, на думку колегії суддів, жодних даних про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення вирішувались питання про права, свободи, інтереси чи обов'язки ОСОБА_2, - немає, а відтак він не є особою, яка, відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України, має право на апеляційне оскарження згаданого рішення суду.

Відповідно до абз. 1 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24.10.2008 року при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідно до змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4-183/0/4/-12 від 13.02.2012 року оскільки наразі спеціальної норми, якою б вирішувалось питання про відмову у відкритті апеляційного провадження чи закриття такого із згаданої підстави суд повинен вчинити вказане на підставі прямої норми процесуального права, а саме ч.1 ст. 292 ЦПК України.

Враховуючи вказане апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на згадане рішення суду першої інстанції слід закрити.

Керуючись ст.ст. 292, 305, 313, 315, 317 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник