Справа № 211/7082/15-ц
Провадження № 2/211/578/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

за відсутності: відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ПрАТ «Київський страховий дім»

представника відповідача МТСБУ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета збору, приватного акціонерного товариства «СК УНІКА» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду 12.11.2015р. з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,уточнивши позов 23.03.2016 року, вказавши, що 24.06.2015 року о 9.00 годині на проїзній частині дороги в районі будинку № 16 по вулиці Кремлівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом ВАЗ - 2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не перевірив справність та технічний стан зазначеного автомобіля, в результаті чого викрутились крепіжні болти лівого колеса автомобіля, колесо демонтувавшись покотилось по дорозі та зіткнулось з автомобілем RENAULT LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням позивача.

Винним у вказаній ДТП визнаний відповідач ОСОБА_4 В результаті ДТП автомобіль RENAULT LOGAN отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля завдана матеріальна шкода в розмірі 55020,69 гривень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-2107 була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім", у зв"язку з чим позивач звернувся до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але листом йому було у цьому відмовлено. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 55020,69 гривень, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позові, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомили ( а.с. 51, 53-55, 189,194).

Представник відповідача - ПрАТ «Київський страховий дім» надав до суду заперечення, зазначивши, що згідно Полісу страхування, укладеного з власником автомобіля ВАЗ - 2107, автомобілем не могла керувати особа, яка має стаж водіння менше 3 років. Оскільки під час ДТП за кермом автомобіля був ОСОБА_4, його водійський стаж становив на момент ДТП менше 3 років. Страхова компанія обґрунтовано відмовила у виплаті страхового відшкодування. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ( а.с. 72-78).

Відповідно до наданої до суду заяви від 03.02.2016 року розгляд справи здійснювати без присутності представника ПрАТ «Київський страховий дім» ( а.с.158 - заява).

Представник відповідача - МТСБУ надав до суду заперечення, зазначивши, що підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, які вказує ПрАТ «Київський страховий дім» в законі не має, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 належав до осіб, відповідальність яких застрахована за договором страхування № АІ/4292390, оскільки правомірно володів зазначеним у даному договору транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_5. В задоволенні позовних вимог до МТСБУ просить відмовити. ( а.с. 60,171-179).

Представник третьої особи - ПАТ «СК УНІКА» ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку представника МТСБУ.

Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2015 року о 9.00 годині на проїзній частині дороги в районі будинку № 16 по вулиці Кремлівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області водій ОСОБА_4 керував автомобілем ВАЗ - 2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не перевіривши справність та технічний стан зазначеного автомобіля, в результаті чого викрутились крепіжні болти лівого колеса автомобіля, колесо демонтувавшись покотилось по дорозі та зіткнулось з автомобілем RENAULT LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить на праві власності позивачу під його керуванням, що підтверджується довідкою ДАІ (а.с.7).

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2015 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 8).

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає вину відповідача ОСОБА_4 в даній ДТП доведеною, що підтверджується постановою судді.

Як встановлено при розгляді справи цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ - 2107 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Київський страховий дім", що підтверджується Полісом страхування, укладеним між Страховою компанією та власником автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 Ліміт відповідальності за даним Договором за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю, становить сто тисяч гривень, а за шкоду, заподіяну майну п'ятдесят тисяч гривень ( а.с. 29).

Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як вбачається з письмових матеріалів справи 25.06.2015 року відповідач ОСОБА_4 повідомив страхову компанію про подію, а саме про ДТП, що сталася 24.06.2015 року (а.с. 83).

26.06.2015 року позивач звернувся до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але 15.09.2015 року страховиком було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування ( а.с. 109-110, 111-112).

В своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому вважає його дії незаконними.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншим законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 1 Закону страхувальниками в розумінні вказаного закону є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

З умов полісу № АІ/4292390 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що поліс укладено 07.06.2015 року строком дії з 12 годин 30 хвилин 08.06.2015 року до 07.06.2016 року між ПрАТ "Київський страховий дім" та ОСОБА_5, з метою забезпечення відшкодування шкоди та захисту майнових інтересів Страхувальника на умовах, визначених полісом.

Відповідно до розділу 8 "Особливі умови використання забезпеченого ТЗ" полісу до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

Тобто, сторонами визначено особливі умови, за яким у ПрАТ "Київський страховий дім" виникає обов"язок здійснювати виплату страхового відшкодування.

Положеннями п. 1.8 ч. 1 ст. 1 та п. 17.2 ст. 17 Закону передбачено, що страховим полісом є єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Так, Зразок та технічний опис поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 року № 558.

В свою чергу Поліс № АІ/4292390 відповідає Зразку та технічному опису, вказаному у зазначеному Розпорядженні.

Інструкцією про порядок заповнення бланку поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 року № 279/2011, передбачено вимоги до заповнення бланків полісів.

Зокрема, в розділі 8 "Особливі умови використання забезпеченого ТЗ" бланку полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладанні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу в якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов'язковому технічному контролю (ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

Крім того, відповідно до п. 17.6 ст. 17 Закону особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Так, особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлені в Положенні про особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що затверджене Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.10.2011 року № 673.

Зокрема, підпунктом 2.1.2 п. 2.1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов'язаний застосовувати коригуючи коефіцієнти, відповідно до схеми застосування коригуючи коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної у додатку до цього положення.

Відповідно до Схеми застосування коригуючи коефіцієнтів при укладанні договорів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної в додатку до цього Положення, Страховик при укладенні договору застосовує в тому числі тип коригую чого коефіцієнту "водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором".

В сукупності застосування положень вказаних норм матеріального права сторонами правочину обумовлено істотні, особливі умови, з яких вбачається:

- які ризики застраховано страхувальником, з метою забезпечення відшкодування шкоди та на яких умовах;

- який водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором, при використанні, експлуатації транспортного засобу.

Тобто, у відповідності до вказаних вище норм матеріального права та на їх виконання при укладенні правочину:

- визначено ризики, за якими до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років, умову використанні (експлуатації) ТЗ.

- визначено істотну особливу умову використанні забезпеченого транспортного засобу, відповідно до якої до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років.

З наведеного та умов правочину вбачається, що особи, відповідальність яких застрахована за правочином, є особами, водійський стаж яких має бути більше трьох років.

З письмових матеріалів справи, зокрема, тимчасового дозволу серії ТД № 165810 на право керування транспортними засобами відповідної категорії, виданий 24.06.2015 року ОСОБА_4, вбачається, що стаж ОСОБА_4 обчислюється з 05.06.2014 року та становить менше 3-х років.

Вказане вище свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність такої особи, відповідно до умов Полісу, не є застрахованою, а отже в силу вимог Закону у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність, оскільки:

- обсяг відповідальності страховика за полісом обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують застрахованим транспортним засобом;

- для ПрАТ "Київський страховий дім", як страховика, за даним полісом страховий випадок не настав, а отже зобов"язання виплачувати позивачу суму страхового відшкодування були відсутні.

При настанні страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22.1 Закону України "Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, відмовляючи у здійсненні виплати страхового відшкодування Страховик керувався положеннями ст. 32 Закону, які визначають випадки, за яких страховик не відшкодовує шкоду.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно із аб. 3 п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначений статтями 32 та/або 37 цього Закону . - прийняте вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, положеннями вказаної статті передбачено, що рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування приймається з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону.

Пунктом 32.1 ст. 32 Закону визначено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Як встановлено при розгляді справи, відповідно до полісу, укладеного відповідно до вимог Закону, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не є застрахованою, а тому відповідно до вимог Закону у Страховика не виникає обов"язку відшкодувати шкоду, завдану відповідачем ОСОБА_4, відповідальність якого не є застрахованою за умовами Полісу.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що у відповідача ПрАТ "Київський страховий дім", підстав для виплати страхового відшкодування не було, а тому відмова була правомірною.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Страхової компанії матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_4, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 133/15 про визначення вартості матеріального збитку від 14.07.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT LOGAN становить 52320,69 гривень (а.с. 10-15 ).

З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 52320,69 гривень.

Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 900 грн. (а.с. 26 копія квитанції) судом покладаються на ОСОБА_4

Суд вважає, що винними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи обставини справи, тривалість моральних страждань, сума моральної шкоди для позивача ОСОБА_1 що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 судом визначається в розмірі 5000 гривень.

В частині стягнення витрат на правову допомогу позов підлягає задоволенню.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач надав суду акт приймання виконаних робіт із надання правової допомоги, квитанцію, договір про надання правової допомоги ( а.с. 39,40,67), тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5200 гривень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 609 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 15, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 16, 22, 23, 990, 993, 999, 1167, 1187 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 52320 (п'ятдесят дві тисячі триста двадцять ) гривень 69 копійок, моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень, витрати на проведення експертизи в сумі 900 (дев'ятсот ) гривень, судовий збір в сумі 609 (шістсот дев'ять ) гривеньвитрати на правову допомогу у розмірі 5200 гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. С. Бардін