Справа № 361/8683/15-ц
Провадження № 2/361/645/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, прокуратури Львівської області, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить звільнити з-під арешту шляхом скасування (зняття) арешту та заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) щодо належного йому на праві власності автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель Т4 (вантажопасажирський), колір білий, номер двигуна (VIN) НОМЕР_5, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т4 (вантажопасажирський), білого кольору, номер двигуна (VIN) НОМЕР_5, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_6, автомобіль зареєстрований 11.02.2010 року на підставі біржової угоди від 05.02.2010 р. № АМ10020517.

09.12.2015 року він звернувся до Територіального сервісного центру 3243 Регіонального сервісного центру МВС у Київській області (м. Бровари) із заявою про зняття з обліку вказаного автомобіля, проте отримав відмову, так як відповідно до Бази даних Центру «АРЕШТИ» 02.09.2011 року УДАІ МВС України накладено «арешт, заборону на відчуження» на підставі постанови слідчого прокуратури Львівської області в кримінальній справі № 181-0311.

Враховуючи ту обставину, що він не здійснював першу реєстрацію транспортного засобу, а є другим власником, не мав обов'язку по сплаті податку з власників транспортних засобів, які його реєструють вперше, не був ані підозрюваним, ані обвинуваченим у вказаній кримінальній справі, змушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав для звільнення майна з-під арешту.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просить позов задовольнити.

Відповідач прокуратура Львівської області направила суду письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні представник Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3, яка позовні вимоги не визнала, пояснила, що 20.02.2012 року прокуратурою з матеріалів кримінальної справи № 181-0311 виділені матеріали та направлені до СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, відомості про які 31.05.2013 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60001674 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. 05.08.2013 р. матеріали вищевказаного кримінального провадження об'єднані з матеріалами провадження № 0001639. Крім цього, 06.05.2014 року слідчим вказаного слідчого відділу внесено відомості до ЄРДР № 0001375 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та 07.05.2014 р. об'єднані із кримінальним провадженням № 0001639. Вищевказане кримінальне провадження на даний час розслідується СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, по якому слідчим не прийнято остаточного процесуального рішення. Отже, єдиним належним відповідачем вважає Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, у провадженні якого на даний час перебувають матеріали кримінального провадження.

Відповідачі регіональний сервісний центр МВС України в Київській області та Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання повторно не з'явилися, про день і час розгляду даної справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про слухання справи у відсутності їх представників до суду не направили.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т4 (вантажопасажирський), білого кольору, номер двигуна (VIN) НОМЕР_5, 2001 року випуску зареєстрований за ОСОБА_1 11.02.2010 р. на підставі біржової угоди від 05.02.2010 р. № АМ10020517 /а.с. 12/.

Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.05.2011 року, накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) до вирішення питання у справі зокремащодо автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Т4 (вантажопасажирський), білого кольору, номер двигуна (VIN) НОМЕР_5, 2001 року випуску, в рамках розслідування кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК України, та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.358 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході досудового слідства у справі встановлено, що у період 2008-2010 років у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не надійшло понад 45 млн. грн. /а.с. 16-18/.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року у даній кримінальній справі, що набрав законної сили 17.07.2013 року, раніше працюючого на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 визнано винним за ч. 3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності /а.с. 61-109/.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України 11.08.2010 р. № 379 реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюються за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника.

Згідно з п.5.10 вказаної Інструкції забороняється зняття з обліку ТЗ, стосовно яких є відповідна заява власника, у графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію ТЗ або наявних базах даних внесені обмеження щодо зняття з обліку, а також за умови наявності обмежень, які передбачені пунктами 15, 40, 41 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відносно спірного автомобіля існують обмеження у вигляді заборони на відчуження, у зв'язку із чим позивачу 09.12.2015 року відмовлено у знятті його з обліку.

Як вбачається з відповіді з в. о. начальника Територіального сервісного центру № 3243 РСЦ МВС в Київській області від 03.02.2016 року за результатами перевірки по наявних у підрозділі базам даних ДАІ на предмет обтяжень автомобіля НОМЕР_4, належного ОСОБА_1, встановлено, що 14.06.2011 р. на нього накладено арешт, заборона на відчуження прокуратурою Львівської області, кримінальна справа № 181-0311. При цьому надати документи, що стали підставою для накладення арешту не є можливим у зв'язку із знищенням згідно із наказом МВС України № 5дск від 10.01.2014 року (термін зберігання 3 роки).

При розгляді даної справи по суті встановлено, що позивач не був ні підозрюваним, ні обвинуваченим у вищевказаній кримінальній справі, належний йому на праві власності автомобіль марки VOLKSWAGEN не був визнаний речовим доказом.

Із відповіді старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області Жовківської С.І. від 04.12.2015 року вбачається, що заборона на проведення реєстраційних операцій щодо спірного автомобіля була накладена в рамках кримінальної справи, порушеної за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, та фактом підроблення документів за ознаками злочинів, передбачених ч. ч.1, 3 ст. 358 КК України. Будь-які обмеження в рамках кримінального провадження, що перебуває в СВ Залізничного відділу поліції, щодо спірного автомобіля відсутні.

Вказані обставини спростовують доводи, викладені прокуратурою Львівської області в частині необґрунтованості позовних вимог.

Згідно із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15.05.2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження: вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При розгляді даної справи по суті судом не встановлено у діях позивача неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, він має належним чином оформлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, натомість його право власності є порушеним шляхом накладення арешту.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення з підстав викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту шляхом скасування (зняття) арешту та заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) щодо належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель Т4 (вантажопасажирський), колір білий, номер двигуна (VIN) НОМЕР_5, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. П. Маценко