АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3793/16 Справа № 209/2206/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, кредитна спілка «Дніпропетровська ощадна Кредитна спілка» про визнання недійсним правочину щодо реалізації на електронних торгах, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування державної реєстрації права власності на майно, придбане з електронних торгів, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, за яким просила суд визнати недійсним протокол № 67729 від 30 березня 2015 року проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_3 нерухомого майна вищезазначеної квартири з електронних торгів; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - вищезазначену квартиру, яке зареєстровано за ОСОБА_3; стягнути з Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ в Дніпропетровській області на її користь сплачені судові витрати. В обґрунтування позову зазначала, що 14 квітня 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір позики, на суму 26401,26 гривень з терміном повернення 14 квітня 2013 року. В зв'язку з неповним виконанням позивачем своїх зобов'язань ОСОБА_5 звернувся в 2014 році до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про стягнення з позивача суми боргу за договором позики. 24 лютого 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення по справі про стягнення з позивача на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 26401,26 гривень та судового збору в сумі 264,01 гривень. В серпні 2014 року позивач отримала лист від державного виконавця з постановою про відкриття виконавчого провадження від 5 серпня 2014 року. До цього про винесення заочного рішення позивачу відомо не було. Вона зверталася до державного виконавця з проханнями про відрахування суми боргу поступово із її пенсії, але їй було відмовлено. 21 січня 2015 року позивач звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Одночасно позивач звернулася до виконавця з заявою про зупинення виконавчих дій та виконавчого провадження в зв'язку із поданням вищезазначеної заяви до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року заочне рішення було скасоване та виданий на підставі нього виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. В той же день позивач звернулася до державного виконавця із зазначеною ухвалою яка була належним чином завірена та із супровідним листом, але їй було відмовлено в її прийнятті. 31 березня 2015 року в належну їй квартиру розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги 20-160 прийшов відповідач ОСОБА_3 та повідомив, що він є новим власником її квартири, яку він придбав на електронних торгах 30 березня 2015 року. 29 квітня 2015 року вона поштою отримала акт про проведення електронних торгів від 7 квітня 2015 року про продаж її квартири. Позивач вважає даний правочин та протокол проведення прилюдних торгів незаконними просить їх визнати недійсними та скасувати держану реєстрацію права власності на її квартиру за ОСОБА_3, оскільки державним виконавцем було порушено вимоги закону, зокрема квартира була у спільні сумісній власності із її чоловіком ОСОБА_4, її не ознайомили із існуванням зведеного виконавчого провадження, крім того не ознайомлювали із оцінкою вартості квартири, вона не отримувала акт опису майна - квартири, не було її передано на зберігання. Крім того, правова підстава - рішення суду на підставі якого було проведено електронні торги було скасовано, про що державний виконавець був повідомлений.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року ухвалено: позов ОСОБА_2 - задовольнити частково; визнати недійсним правочин щодо реалізації на електронних торгах від 30 березня 2015 року проведення електронних торгів нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним акт про проведення електронних торгів від 7 квітня 2015 року щодо реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_3 з електронних торгів нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3; стягнути з Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 365 гривень 40 копійок сплаченого нею судового збору; в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_6 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2011 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір позики на суму 26401,26 гривень з терміном повернення 14 квітня 2013 року. В зв'язку з неповним виконанням позивачем своїх зобов'язань ОСОБА_5 звернувся в 2014 році до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором позики. 24 лютого 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення по справі про стягнення з позивача на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 26401,26 гривень та судового збору в сумі 264,01 гривень. В серпні 2014 року позивач отримала лист від державного виконавця з постановою про відкриття виконавчого провадження від 5 серпня 2014 року. Вона зверталася до державного виконавця з проханнями про відрахування суми боргу поступово із її пенсії, але їй було відмовлено. 21 січня 2015 року позивач звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Одночасно позивач звернулася до виконавця з заявою про зупинення виконавчих дій та виконавчого провадження в зв'язку із поданням вищезазначеної заяви до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року заочне рішення було скасоване та виданий на підставі нього виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. В той же день позивач звернулася до державного виконавця із зазначеною ухвалою, яка була належним чином завірена та із супровідним листом суду, але їй було відмовлено в її прийнятті. 30 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 придбав спірну квартиру з електронних торгів. 29 квітня 2015 року позивач поштою отримала акт про проведення електронних торгів від 7 квітня 2015 року про продаж її квартири.

Задовольняючи позов частково, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивач є власником спірної квартири, яка вибула з її володіння поза її волею, на підставі звернення стягнення на неї в порядку виконання рішень судів в виконавчому провадженні з електронних торгів. Правовою підставою для реалізації та розпорядження спірним майном державним виконавцем та Дніпропетровською філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ був в тому числі і виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на виконання рішення суду про стягнення з позивача грошових коштів на користь ОСОБА_5 Але на момент проведення електронних торгів 30 березня 2015 року, вищезазначене рішення було скасоване ухвалою суду від 27 березня 2015 року та виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у державного виконавця та Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ не було правових підстав для реалізації майна, а тому вони не мали права продавати спірну квартиру. Державний виконавець не заперечував в суді, що позивач зверталася до нього 27 березня 2015 року з приводу повідомлення його про наявність ухвали суду про скасування заочного рішення та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню та надавала йому копію цієї ухвали. Суд не приймає заперечення державного виконавця з приводу того, що в нього були сумніви щодо справжності цього судового рішення оскільки воно було відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому, що останнє містило мокру печатку суду та супровідний лист, крім того, якщо в державного виконавця були сумніви, щодо справжності цього рішення, останній згідно вимог ст. 11, 35 Закону України «Про виконавче провадження» мав можливість відкласти виконавчі дії в тому числі з приводу реалізації спірної квартири та здійснити перевірку справжності рішення суду в тому числі і шляхом запиту до останнього, але останній своїми правами не скористався, та своїх обов'язків передбачених ст. 11, 35 Закону України «Про виконавче провадження» не виконав. Таким чином, оскільки була відсутня правова підстава для реалізації спірної квартири, то правочин здійснений на підставі виконавчого листа який визнаний таким, що не підлягає виконанню на момент проведення електронних торгів підлягає визнанню недійсним, так саме як і визнання недійсним акту про проведення електронних торгів яким оформлено даний правочин. Крім того, оскільки ОСОБА_3 набув право власності на спірне приміщення безпідставно, що відповідно до вимог статей 215 ЦК України є підставою для визнання акту про проведення електронних торгів недійсним. Суд вважає, що вимоги позивача з приводу визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів не підлягають задоволенню оскільки даний документ не є оформленням переходу права власності, а є лише процесуальним документом визнання недійсним якого не зволікає юридичних наслідків, крім того як зазначено вище недійсним визнається саме акт про проведення електронних торгів, яким оформлено перехід права власності на спірну квартиру. Також виходячи з вищенаведеного суд вважає, що оскільки право власності ОСОБА_3 набуто безпідставно, то підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтво про придбання спірної квартири останнім та підлягають скасуванню державна реєстрація вищезазначеного правочину. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Щодо позовних вимог про зобов'язання третіх осіб Реєстраційної служби ДМУЮ вилучити запис про реєстрацію права власності на ОСОБА_3 та поновити запис про державну реєстрацію на ОСОБА_2 то вони не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі та саме рішення про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 само по собі є підставою для його виконання і не визначає необхідності щодо зобов'язання третіх осіб його виконувати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини у сторін по справі виникли щодо визнання недійсними проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики в розмірі 26401,26 гривень та судового збору в сумі 264,01 гривень. На підставі вказаного рішення суд видав 24 червня 2014 року виконавчий лист (а.с.17 том 2). Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження від 5 серпня 2014 року (а.с.18 том 2). Крім того, 17.10.2014 року до відділу ДВС на примусове виконання надійшов виконавчий лист № 1417/6840/12 виданий 29.08.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна спілка» боргу в розмірі 17 449 грн. та судовий збір 223,60 грн. у зв'язку з чим було відкрито виконавче провадження від 17.10.2014 року. Зазначені виконавчі провадження були об'єднані у зведене виконавче провадження і загальна сума стягнення склала 44 337,87 грн. 29.10.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_3 та 28.11.2014 року до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року за № 656/5 направлено заяву на реалізацію арештованого майна боржника. Згідно повідомлення УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області від 21.01.2015 року на веб-сайті електронних торгів було розміщено інформаційне повідомлення про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, яке належить ОСОБА_2 21 січня 2015 року від боржника надійшла заява про призупинення виконавчих дій в зв'язку із зверненням до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в чому їй було відмовлено оскільки такої підстави зупинення виконавчих дій законом не передбачено. 21 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Одночасно позивач звернулася до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчих дій та виконавчого провадження в зв'язку із поданням вищезазначеної заяви до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року заочне рішення було скасоване та виданий на підставі нього виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. В той же день позивач звернулася до державного виконавця із зазначеною ухвалою суду, яка була належним чином завірена та із супровідним листом суду, але їй було відмовлено в її прийнятті, що не заперечується представником ВДВС в судовому засіданні. 25 лютого 2015 року було повідомлено що електронні торги не відбулися в зв'язку з чим вартість квартири була уцінена на 30% та склала 113526 гривень. Копію акту направлено сторонам. 27 лютого 2015 року було розміщено повідомлення на веб-сайті про проведення електронних торгів з реалізації спірної квартири. 2 квітня 2015 року на рахунок відділу ДВС надійшли грошові кошти зараховані переможцем електронних торгів. 30 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 придбав спірну квартиру з електронних торгів. 29 квітня 2015 року позивач поштою отримала акт про проведення електронних торгів від 7 квітня 2015 року про продаж її квартири. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року за позовом Кредитної спілки «Дніпропетровська Ощадна Кредитна спілка» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.30 том2).

Відповідно ст. 650 ЦК України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

До цього зводиться і норма ч.4 ст.656 цього Кодексу, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими вказаним Законом.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України "Про виконавче провадження", Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року за № 656/5.

Електронні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення. Визнання правочину з продажу майна недійсним можливо з підстав, передбаченим цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб є заходом примусового виконання рішення в межах виконавчого провадження.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У даній справі встановлено факт порушення порядку реалізації арештованого нерухомого майна на електронних торгах від 30 березня 2015 року проведення електронних торгів нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4, яка належала боржнику - позивачу ОСОБА_2 на праві власності, оскільки на цей час один з виконавчих листів, виданого судом, визнано таким, що не підлягає виконанню відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року, за яким також скасовано заочне рішення суду, тобто підстав для примусового виконання судового рішення не було.

Вказана реалізація спірного майна суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та проведена з порушенням порядку його реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження"примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до акту державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_7, затвердженого начальником вказаного відділу ДВС ОСОБА_8 від 07.04.2015 року (а.с.25 том 1) про проведення електронних торгів та протоколу № 67729 від 30 березня 2015 року проведення електронних торгів (а.с.22-23 том1) примусова реалізація спірної квартири, належної на праві власності позивачу ОСОБА_2, відбулась на підставі зведеного виконавчого провадження № 45260158 відносно боржника ОСОБА_2 про стягнення боргів на користь ОСОБА_5 в сумі 26 665,27 грн. та на користь Кредитної спілки «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» в сумі 17 449 грн. та судового збору в сумі 223,60 грн.

Оскільки ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики в розмірі 26401,26 гривень та судового збору в сумі 264,01 гривень, - було скасоване та виданий на підставі нього виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, то проведення електронних торгів з примусової реалізації нерухомого майна боржника є незаконним, тому що суперечить ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції правильно та обґрунтовано застосував до спірних правовідносин ч.1 статті 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, визнавши правочин з реалізації спірного майна недійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди апелянта щодо стягнення з нього понесених судових витрат позивачем, а саме: судового збору, однак колегія суддів перевіривши вказані доводи не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду, оскільки суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподілив судові витрати.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

М.Ю. Петешенкова