Справа № 202/1763/16-ц
24 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Коломоєць Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 98 "Дніпро-2", третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що квартира за життя належала на праві спільної сумісної власності її батькам: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
Її мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та після її смерті спадщину фактично прийняв ОСОБА_2 шляхом фактичного користування спадковим майном.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батьком - ОСОБА_2 помер та після його смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру.
У встановленому Законом порядку вона звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, та нотаріусом їй було рекомендовано звернутися до суду із позовом.
Її батьки були власниками спірної квартири, яка знаходиться у кооперативному будинку, та за життя у повному обсязі сплатили вартість квартири.
За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із позовною заявою.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали та пред'явлений позов просили задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позову посилалися на обставини викладені у позовні заяві. У судове засідання 24 травня 2016 року не з'явилися, але завчасно, у письмовій формі, сповістили суд про можливість розгляду й вирішення справи за їхньої відсутності.
Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин не повідомили, своїх представників до суду не направили, на підставі чого з урахуванням згоди позивача та її представника відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив, але завчасно сповістив про можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Дніпропетровську.
Згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_2 її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Дошлюбне прізвище позивачки - ОСОБА_3, та вона його змінила в результаті укладання шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати позивачки померла в м. Дніпропетровську.
Батько позивачки за життя був членом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 98 "Дніпро-2".
Спірна квартира АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 43,4 кв.м, житловою 27,7 кв.м.
Батько позивачки за життя, ще станом на серпень 1997 року, виплатив в повному обсязі вартість спірної квартири в сумі 4363,0 руб. На момент розгляду справи вартість спірної квартири складає 139350,00 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості квартири, складеним ТОВ „МКА".
Після смерті матері позивачки у 2010 році, ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав в спірній квартирі разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 і як спадкоємець першої черги за законом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном у вигляді пайових внесків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивачки помер в м. Дніпропетровську, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру.
Позивачка, як рідна донька померлого, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька у встановлений Законом шестимісячний строк звернулася до Шостої ДДНК з заявою про прийняття спадщини після його смерті, а саме 11 липня 2012 року.
Інших спадкоємців окрім позивачки після смерті її батька немає, про що свідчать матеріали спадкової справи наданої на адресу суду Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.
Оскільки за життя батьки позивачки не зареєстрували право власності на спірну квартиру в органах БТІ, позивачка як їхній спадкоємець позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що й було їй роз'яснено Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою з посиланням на відсутність у позивачки відповідних правовстановлюючих документів. За результатами розгляду заяви позивачки державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 3 ст. 384 ЦК України визначено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до ст. 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку,призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Членом житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Отже, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були повністю сплачені спадкодавцем за життя ще станом на 1997 рік, то він набув право власності на спірну квартиру, хоч і не зареєстрував його у встановленому законом порядку.
За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Д.С. Шклярук