У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Сумської міської ради, третя особа - реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції, про виділ часток у будинку, припинення права спільної часткової власності, встановлення порядку користування земельної ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Сумської міської ради, третя особа - реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції, про припинення права власності на частку у будинку, визнання права власності на частку у будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою її представником - ОСОБА_8, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_9. та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 вони стали власниками 31/100 ідеальної долі житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належать 69/100 ідеальних долей житлового будинку та надвірних споруд за вищезазначеною адресою.

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з відповідачами не можуть добровільно розділити домоволодіння в натурі, тому, уточнивши позовні вимоги, просили суд: виділити їм у власність як окремий об'єкт нерухомого майна 31/100 частки житлового будинку та надвірні будівлі: літ. «А-І» - житлову кімнату «5», площею 7,7 кв. м, житлову кімнату «6», площею 9,5 кв. м; приміщення прибудови літ «а1» - коридор «8», площею 6,4 кв. м; приміщення прибудови літ «а2» - тамбур «І», площею 1,9 кв. м; приміщення прибудови «а4» - кухня «7», площею 9,2 кв. м, ганок літ. «к/р», вбиральня літ «Ж», навіс літ. «К», сарай літ. «Л», душ літ. «И», 31/100 частки огорожі № 1-7; а відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділити у власність як окремий об'єкт нерухомого майна 69/100 частки житлового будинку та надвірні будівлі: літ. «А-1» - житлову кімнату «3», площею 12,1 кв. м, житлову кімнату «4», площею 16,0 кв. м; приміщення веранди літ. «а» - кузня «1», площею 15,4 кв. м, санвузол «2», площею 3,7 кв. м; приміщення тамбур літ. «Г», навіс літ. «3», вбиральня літ. «У», 69/100 частки огорожі; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння між ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_9, ОСОБА_5 та поділити земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні співвласників, по уже сформованому порядку користування.

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в частині будинку, що належала її матері - ОСОБА_11, на підставідоговору купівлі-продажу 69/100 частки будинку, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті матері вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частку, однак у подальшому ОСОБА_7 отримав право на 1/6 частку спадкового майна як обов'язкову частку у спадщині. ОСОБА_7у спірній частині будинку не проживав, зареєструвався без її відома 4 грудня 2010 року, без її дозволу утримує у будинку квартирантів, перешкоджає розпоряджатися її власністю.

Ураховуючи викладене й те, що частка ОСОБА_7 у будинку є незначною і не може бути виділена в натурі, ОСОБА_6, уточнивши позовні вимоги, просила суд:припинити право власності ОСОБА_7 на 1/6 частку у спірному домоволодінні; зобов'язати її виплатити ОСОБА_7 компенсацію за його частку в майні у розмірі 30 544 грн; визнати за неюправо власності на 69/100 частки домоволодіння, з урахуванням самовільно добудованих будівель: тамбур літ. «а3», убиральня літ. «У»; затвердити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по сформованому порядку користування, виділившиїй у користування земельну ділянку площею 339,0 кв. м з урахуванням площі під її будівлями, а ОСОБА_9 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 195,0 кв. м з урахуванням площі під їх будівлями.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2016 року, позов ОСОБА_9 і ОСОБА_5 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Проведено поділ у натурі житлового будинку з прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено у натурі, як окремий об'єкт нерухомого майна, у спільну власність ОСОБА_9 і ОСОБА_5 31/100 частки житлового будинку з прибудовами, а саме: у приміщенні житлового будинку літ. «А-І»: житлову кімнату «5», площею 7,7 кв. м; житлову кімнату «6», площею 9,5 кв. м, приміщення прибудови літ. «а1» - коридор «8», площею 6,4 кв. м; приміщення прибудови літ. «а2» - тамбур «І» площею 1,9 кв. м, приміщення прибудови літ. «а4» - кухня «7», площею 9,2 кв. м. Надвірні будівлі: ганок літ. «к/р», убиральня літ. «Ж», навіс літ. «К», сарай літ. «Л», душ літ. «І», 31/100 частки огородження № 1, 7.

Виділено у натурі, як окремий об'єкт нерухомого майна, у спільну власність ОСОБА_6 і ОСОБА_7 69/100 частки житлового будинку з прибудовами, а саме: у приміщенні житлового будинку літ. «А-І»: житлова кімната «3», площею 12,1 кв. м; житлова кімната «4», площею 16,0 кв. м, приміщення веранди літ. «а»: кухня «1», площею 15,4 кв. м; санвузол «2», площею 3,7 кв. м; приміщення тамбур літ. «а3»; тамбур «ІІ», площею 1,4 кв. м. Надвірні будівлі: льох літ «п/г», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», навіс літ. «З», убиральня літ. «В», 69/100 частки огородження № 1, 7.

Припинено право спільної часткової власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_5 з іншої сторони.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, щорозташована по АДРЕСА_1, виділивши у користування: ОСОБА_9 і ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 195 кв. м, позначену зеленим кольором у варіанті розділу земельної ділянки (додаток 2 висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 січня 2016 року № 846/03); ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - земельну ділянку площею 339 кв. м, позначену жовтим кольором у варіанті розділу земельної ділянки (додаток 2 висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 січня 2016 року № 846/03).

Узадоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 про припинення права власності ОСОБА_7 на 1/6 частку від 69/100 частин житлового будинку з виплатою йому компенсації та визнання за нею права власності на 69/100 частки житлового будинку відмовлено.

Повернути ОСОБА_6 внесені нею на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області грошові кошти в розмірі 30 544 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов позов ОСОБА_9, ОСОБА_5 та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_6, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_5 з іншої сторони дійшли домовленості щодо поділу будинку та виділу їм у власність окремих об'єктів нерухомого майна відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 січня 2016 року № 846/03. При цьому між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 суди, правильно застосувавши положення ст. 365 ЦК України, обґрунтовано виходили з того, що частка відповідача ОСОБА_7 є незначною і не може бути виділена в натурі, а між сторонами дійсно склалися неприязні відносини, що унеможливлюють спільне користування власністю, однак припинення права власності ОСОБА_7 на його частку в будинку завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він не має іншого житла, є інвалідом 3 групи, не має інших доходів крім пенсії, тому буде позбавлений можливості придбати інше житло.

Такі висновки суду відповідають правовій і незмінній позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13, від 2 липня 2014 року № 6-68цс14, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану її представником - ОСОБА_8, відхилити.

Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.П. Штелик