Номер провадження: 22-ц/785/602/16
Головуючий у першій інстанції Куркан М. М.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Овідіопольський РС ГУ ДМС України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання вищого пріоритету на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,

встановила:

20 січня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 28 грудня 2007 року між ним та третьою особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір у вигляді відновлюваної кредитної лінії № 2268-н відповідно до умов якого він надав ОСОБА_3 кредит у сумі 500 000 грн., з терміном остаточного погашення не пізніше 28 грудня 2017 року на умовах визначених договором.

29 грудня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №949623, відповідно до якого останній поручався перед позивачем за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань по вищевказаному кредитному договору.

Предметом договору іпотеки є садовий будинок АДРЕСА_1 з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 692 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов'язань по вищевказаному кредитному договору, 27.09.2013 року на адресу останнього позивач направив вимогу про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

Відповідач, в порушення ст. 109 Житлового кодексу України, вимоги позивача не виконав, а тому перешкоджає останньому скористатися своїми правами щодо реалізації предмету іпотеки і задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок отриманих коштів.

З цих підстав позивач вимушений звернутися до суду і просити суд виселити відповідача з вищевказаного будинку та зобов'язати ГУ ДМС в Одеській області зняти з реєстраційного обліку останнього за вищевказаним будинком.

Позовні вимоги позивач неодноразово уточнював, в останній раз просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлюваної кредитної лінії № 2268-н від 28.12.2007р. у розмірі 1 630 983,37 грн., з яких: 500 000,00 грн. - прострочений основний борг по кредиту, 475 170,48 грн. - прострочені проценти за користування кредитом за період з 29.12.2007р. по 26.11.2014р., 164 582,53 грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.02.2010р. по 26.11.2014р., 256 658,61 грн. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008р. по 26.11.2014р., 104 172,70 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом, 74 030,62 грн. - сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 28 867,29 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 27 501,14 грн. - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2007р. зареєстрованого за Р№ 3753, а саме на вищевказаний садовий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,0692 га, для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_1, що розташовані за вищевказаною адресою, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; визнати вищий пріоритет ПАТ «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за вищевказаним іпотечним договором, як єдиного іпотекодержателя; виселити відповідача з вищевказаного будинку та зобов'язати Овідіопольський РС ГУДМС в Одеській області зняти останнього з реєстраційного обліку за вищевказаним будинком; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В заяві, направленій до суду, позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у відсутність його представника. ( а.с. 140-141)

В заяві, направленій до суду, третя особа - РС Овідіопольського ГУ ДМС України в Одеській області, просила суд слухати справу у відсутність її представника. (а.с. 126)

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням суду позов задоволений в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлюваної кредитної лінії № 2268-н від 28.12.2007 року у розмірі 1 630 983,37 грн., з яких: 500 000,00 грн. - прострочений основний борг по кредиту; 475 170,48 грн. - прострочені проценти за користування кредитом за період з 29.12.2007р. по 26.11.2014р.; 164 582,53 грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.02.2010р. по 26.11.2014р.; 256 658,61 грн. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008р. по 26.11.2014р.; 104 172,70 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 74 030,62 грн. - сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 28 867,29 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 27 501,14 грн. - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2007р. зареєстрованого за Р№ 3753 - садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0692 га для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Визнано вищий пріоритет ПАТ «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2007 року, як єдиного іпотекодержателя на садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м. та земельну ділянку загальною площею 0,0692 га для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_2 з садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Овідіопольський РС ГУ ДМС України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за садовим будинком, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати по справі в сумі 3 897 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з публікацією оголошень в газетах «Урядовий Кур'єр» та «Одеські Вісті» в сумі 560 грн.

Ухвалою суду від 09.12.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане заочне рішення, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно послався на чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ним були вірно встановлені наступні обставини.

28 грудня 2007 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_3 був укладений вищевказаний кредитний договір у вигляді відновлюваної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 500 000 грн., з терміном остаточного погашення не пізніше 28 грудня 2017 року на умовах визначених договором. (а.с. 4-6)

Наданий ОСОБА_3 кредит був забезпечений договором іпотеки (а.с. 7-9), укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до якого останній передав у іпотеку позивачу садовий будинок АДРЕСА_1 з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 692 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 і цю земельну ділянку.

Позивач в обумовлені договором строки видав ОСОБА_3 обумовлену кредитним договором суму грошей.

Після отримання грошей ОСОБА_3 порушив умови договору, свої зобов'язання не виконував, в результаті чого і утворилась заборгованість, яка станом на 26.11.2014 року складає 1 630 983 грн. 37 коп. (а.с. 107-118)

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов'язань по вищевказаному кредитному договору та договору іпотеки, на адресу останнього позивач направив вимоги про усунення порушення та звільнення житлового приміщення (а.с. 14 -15)

При таких обставинах суд дійшов до правильного висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання вищого пріоритету на предмет іпотеки, виселення спірного приміщення обґрунтований і підлягає задоволенню, а також правильно вирішив питання в частині судових витрат.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновками суду про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірному приміщенні.

Так, позивач не надав жодного доказу того, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в садовому будинку АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Більш того, в матеріалах наявні докази того, що відповідач ОСОБА_2 на час укладання іпотечного договору та розгляду справи був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-9,12).

Саме цю адресу він зазначав: в своїй апеляційній скарзі на ухвалу про відкриття провадження по справі (а.с.51-52), заяві про перегляд заочного рішення (а.с.171), заявах про розгляд справи за його відсутністю (а.с.187,189,256), апеляційній скарзі на заочне рішення суду (а.с.197), заяві про надання копії ухвали (а.с.243), заяві - клопотанні про залучення письмових доказів (а.с.257, 264), заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.260).

Також в матеріалах справі наявні копії довіреності від 04.10.2013р., якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 на ведення його справ, в якій зазначено, що ОСОБА_2 мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_2 зареєстрований в садовому будинку АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в матеріалах справи не має.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача та представник апелянта визнали той факт, що ОСОБА_2 ніколи не був зареєстрованим і в теперішній час не зареєстрований в спірному садовому будинку, а тому предмету спору з приводу реєстрації апелянта в цьому садовому будинку фактично не існує.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством та іншими нормативними актами не передбачена реєстрація осіб в садових будинках.

Відповідно до положень статті 212 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 214 ЦПК зазначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 215 ЦПК в мотивувальній частині рішення суд зазначає: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 (далі - Постанова) відповідно до ст. 304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими гл. 1 «Апеляційне провадження» розд. V ЦПК України.

У п. 17 Постанови зазначено, що перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 307 ЦПК України, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених ст. ст. 308-311 ЦПК України. При цьому апеляційний суд керується ст. 307 ЦПК України (відповідним пунктом) та нормою ЦПК України, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності як доказів так і фактичного предмету спору щодо реєстрації ОСОБА_2 в садовому будинку АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1, прийняв в цій частині необґрунтоване та не основане на діючому законодавстві рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю таких вимог.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову взагалі не відповідає вимогам закону, є неспроможними та не основані на законі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що заочне рішення суду слід скасувати та відмовити в позові на підставі того, що ні в позовні заяві, ні в рішенні суду не зазначені збитки Банку та початкова ціна, за якою слід продавати іпотечне майно, спростовується матеріалами справи з наявним розрахунком збитків та позицією Верховного Суду України, яка була викладена в постанові від 23.12.2015р. по справі 6-1205цс15 та обов'язкова для всіх судів України. Резолютивна частина оскарженого рішення викладена у відповідності до цієї позиції.

Доводи про те, що суд не мав права висиляти апелянта з спірного житла і наведена з цього приводу судова практика касаційних судів також не може бути прийнята до уваги апеляційного суду, так як вказана позиція касаційної інстанції стосується тільки житлових будинків і квартир, а не садових будинків, які не відносяться та не є житловими будинками і житлом в розумінні чинного цивільного законодавства.

Так, статтею 379 Цивільного кодексу України визначено поняття житла: «житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них». Житло, за цією статтею, є поєднуючим поняттям, яке включає в себе житлові будинок, квартиру, садибу, котедж, дачу, які розраховані на тривалий строк служби та призначені для проживання. Не можуть вважатися житлом окремі виробничі приміщень вагончики, підвали, сараї, гаражі, збірно-розбірні, пересувні, контейнерні та інші підсобні споруди, а також приміщення, призначені для тимчасового перебування особи.

Слід зазначити, що з приводу садово-дачної забудови ДБН 2.2.15.2005 «Житлові будинки. Загальні положення» передбачають, що території дачних і садівничих поселень (районів) призначаються для організації позаміського відпочинку громадян, ведення садівничого й городнього господарства з можливістю розміщення садових або дачних будинків. При цьому ДБН закріплюють визначення дачного і садового будинку. Дачний будинок - це жилий будинок для використання впродовж року з метою заміського відпочинку. Садовий будинок - будівля для літнього (сезонного) використання, що у питаннях нормування площ забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного устаткування не відповідає нормативам, установленим для жилих будинків.

Інші доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи в цілому.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-2; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року скасувати в частині задоволення позову щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Постановити в цій частині нове рішення яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо зобов'язання Овідіопольського РС ГУ ДМС України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за садовим будинком, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 214,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан