ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги тим, що 09 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, згідно з умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 69 000 доларів США зі сплатою 11,04 % річних терміном до 09 серпня 2037 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира НОМЕР_1, загальною площею 53,50 кв. м, житловою площею 28,90 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності. На порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 16 квітня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 165 166 доларів 45 центів США, що еквівалентно 2 044 760 грн 65 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 71 840 доларів 06 центів США, що еквівалентно 889 379 грн 94 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 48 826 доларів 30 центів США, що еквівалентно 604 469 грн 60 коп., заборгованості з комісії за користування кредитом - 1 103 долари 55 центів США, що еквівалентно 13 661 грн 95 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 537 249 грн 16 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив у рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у зазначеній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 09 серпня 2007 року № DNUOGL00000232, яка складається із: заборгованості за кредитом - 71 840 доларів 06 центів США, що еквівалентно 889 379 грн 94 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 48 826 доларів 30 центів США, що еквівалентно 604 469 грн 60 коп., заборгованості з комісії за користування кредитом - 1 103 долари 55 центів США, що еквівалентно 13 661 грн 95 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором - 537 249 грн. 16 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 серпня 2007 року б/н, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,5 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити рішення суду апеляційної інстанції, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Встановлено, що 09 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено договір № DNUOGL00000232, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 69 000 доларів США зі сплатою 11,04 % річних за користування кредитом терміном до 09 серпня 2037 року (а. с. 14-16, т.1).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 09 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір іпотеки б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 53,50 кв. м, житловою площею 28,90 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності (а. с. 17-19, т. 1).

31 жовтня 2013 року банк направив ОСОБА_3 досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості (а. с. 12, т. 1).

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 16 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 165 166,45 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 2 044 760 грн 65 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 71 840 доларів 06 центів США, що еквівалентно 889 379 грн 94 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 48 826 доларів 30 центів США, що еквівалентно 604 469 грн 60 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1 103 долари 55 центів США, що еквівалентно 13 661 грн 95 коп., а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 537 249 грн 16 коп. (а. с. 8-10, т. 1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки позивачем не надано доказів про те, що нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці банку, не використовується як місце постійного проживання відповідача та що у власності іпотекодавця знаходиться інше нерухоме майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому спірна квартира, яка є предметом іпотеки, не використовується відповідачем як єдине і постійне місце проживання.

Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Такий же порядок передбачено ч. 1 ст. 589 та ст. 590 ЦК України.

Пунктом 22 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п. 27 договору).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 11 ЦПК Українивстановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 цього Кодексу).

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК Українипідставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Зі змісту позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позивач визначив предмет спору - звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК Україниобмежено межі розгляду справи апеляційним судом. Передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних публічних торгів, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 11, 119, 303, 316 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, про який позивач у позові не просив.

Крім того, поза увагою суду залишилося те, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» в іноземній валюті можуть бути стягнуті основна заборгованість за кредитом та відсотки за користування валютним кредитом. Зазначені норми не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафів та комісії.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак