Справа № 415/981/16-ц
Провадження № 2/415/605/16
12.05.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Калмикової Ю.О.,
при секретарі - Тимофієвої О.В.,
за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника третьої особи - Гончарової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, -
ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_1. Батько дитини, ОСОБА_5 записаний зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Приблизно 9 років тому, коли ОСОБА_2 було 5 років, ОСОБА_4 почала уходити з дому, влаштовуючи особисте життя, почала зловживати спиртними напоями. Усі ці роки вона намагалася повернути доньку обличчям до онука, її сина. Просила жити разом з ним, просила влаштуватися на роботу, але все марно. Їй прийшлося повністю замінити дитині матір. Вона виховує онука, слідкує за його розвитком та здоров'ям, відвідує школу, контролює навчання, він повністю знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 навчається в Лисичанській СЗШ І-ІІІ ст. №2 у 7 класі. Відповідно до характеристики, ОСОБА_2 проживає зі мною, вона займається його вихованням. Це також підтверджується актом перевірки житлово-побутових умов, складеного адміністрацією школи. Довідка від голови вуличного комітету підтверджує, що хлопчик мешкає із нею із самого народження по сьогоднішній день. Дитина дорослішає, потребує більше одягу та харчування, витрат на навчання та розвиток здібностей, але його матір ані матеріальної, ані моральної допомоги не надає, тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом, щоб мати змогу оформити опіку над онуком, утримувати його та бути його законним представником.
У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила: позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітню дитину залишити проживати із нею до встановлення опіки над ним, а також стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на утримання її сина ОСОБА_2 в розмірі ? всіх видів її доходів щомісячно на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснив, що мати бачив в останнє коли йому було 9 років, харчуванням вона його не забезпечує, одяг йому не купує, батьківські збори не відвідує, матеріальну допомогу не надає, на день народження не вітає, станом здоров'я не цікавиться.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
В судовому засіданні представник третьої особи Гончарова Н.М. просила суд позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити місце поживання дитини, та стягнути аліменти з ОСОБА_4 на користь позивача на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? всіх видів її доходів щомісячно на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає відповідача ОСОБА_4 такою, що не виконує належним чином свої батьківські права по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2, зокрема, вона не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратила до дитини інтерес.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.
Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 19.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_15 народився ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 683. Батьком дитини записаний ОСОБА_5, матір'ю дитини записана ОСОБА_4.
Згідно з довідкою від 01.12.2015р. № 323 виданою Лисичанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається у Лисичанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 в 7 класі.
Згідно з довідкою голови вуличного комітету, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, її онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з моменту народження і по теперішній час дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1, зі своєю бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Згідно з характеристикою, виданою Директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, ОСОБА_2 навчається в школі з першого класу, має хороший фізичний і розумовий розвиток, однак навчається не в міру своїх можливостей, добре запам'ятовує навчальний матеріал, працелюбний. Був обраний заступником командира класу, брав активну участь у громадському житті школи та класу, у спортивному житті школи. Веселий, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий, самостійний, не піддається чужому впливу. Має авторитет серед товаришів, має багато друзів. З раннього дитинства живе з бабусею та дідусем, але на сьогоднішній день дідуся немає і тому вихованням займається тільки бабуся та тітка.
Згідно з актом відвідування на дому учня 7-го класу ОСОБА_2 за адресою: м. Лисичанськ, АДРЕСА_1, з метою ознайомлення з умовами проживання і виявлення атмосфери між особистих відносин в сім'ї, встановили, що з моменту народження проживає з бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, в будинку ще проживає тітка. В будинку у ОСОБА_2 є свій стіл, де він готує уроки, диван, в будинку пічне опалення, а також електроплита, умови проживання в сім'ї задовільні.
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.10.2015р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, за адресою: м. Лисичанськ, АДРЕСА_1. Батько ОСОБА_5 не проживає з дитиною з моменту його народження і не цікавиться дитиною, мати ОСОБА_4, не проживає з дитиною з моменту його народження. Інші члени родини - бабуся ОСОБА_1, тітка ОСОБА_6. Дохід сім'ї в місяць 540 грн., які отримує тітка від держави, як мати одиначка. Займана площа 21 кв.м., кількість кімнат дві жилі, кухня. Санітарний стан задовільний, ОСОБА_2 займає з бабусею більшу кімнату, в другій кімнаті живе тітка із трьохрічним сином. Взаємовідносини в сім'ї добрі, ввічливі, відчувається підтримка один одного.
Згідно з довідкою № 2214 від 24.11.2015р., ОСОБА_4, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення м. лисичанська та їй призначено допомогу на дітей одиноким матерям ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 призначено допомогу з 01.01.2003 року по 30.11.2015 року у розмірі 436,50 грн. щомісячно.
Згідно з актом Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 792/01-16 від 04.03.2016 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, по відношенню до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути аліменти з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до абз. 2 принципу 7 Декларації прав дитини від 20 грудня 1959 року, затвердженої Резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кого покладається відповідальність за його освіту та навчання, ця відповідальність передусім покладається на її батьків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю.
Таким чином, суд, вважає, що позов в частині визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 68 від 10.03.2016 року про сплату судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, ст.ст. 150, 164-167 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, задовольнити.
Позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Лисичанська Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ід.к. НОМЕР_1, не працюючої, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 21 копійку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 21 копійку.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА