У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживача банківських послуг, визнання кредитного договору недійсним.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано порушеним право ОСОБА_1 споживача фінансових послуг банку.

Визнано недійсним Кредитний договір №0056/08/16-CLZv від 20 червня 2008 року та Додаток №1, укладені 20.06.2008 року між АКБ «Форум» (ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1, у звязку із укладенням їх під впливом обману зі сторони банку.

Стягнуто з відповідача АКБ «Форум» (ПАТ «Банк Форум») судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року заяву представника відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» про перегляд даного заочного рішення залишено без задоволення

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» подало на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що розгляд справи 30.09.2015 року о 09.30 год. відбувся без участі представника Банку. Представником Банку 29.09.2015 року було направлено до Рівненського міського суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представник Банку не буде мати можливість прибути на судове засідання у звязку із участю у інших судових засіданнях у Луцькому міськрайонному суді Волинської області та у Горохівському суді Волинської області. До даного клопотання були долучені письмові докази призначення вищевказаних судових справ на 30.09.2015 року на 09.30 год. та на 11.00 год. У заочному рішенні Рівненського міського суду від 30.09.2015 року говориться, що дане клопотання було отримано судом після здійснення розгляду справи (тобто 30.09.2015 року). Суд у заочному рішенні від 30.09.2015 року стверджує, що суд визнав причини неявки у судове засідання представника відповідача, не поважними, оскільки відповідач повинен мати можливість забезпечити явку в судове засідання іншого представника.

Вважає, судом не були досліджені та не було надано оцінки наступним доказам. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області (заочним) від 17 жовтня 2014 року у справі №569/14421/14-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 було задоволено позовну заяву Банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 2 240 117,11 грн. за кредитним договором №0056/08/16-CLZv від 20.06.2008 року. Тобто були задоволені позовні вимоги про стягнення заборгованості саме за кредитним договором, що визнається недійсним у межах даної судової справи.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2014 року у справі №569/14421/14-ц заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 17.10.2014 року було залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18.02.2015 року, що була винесена за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 17.10.2015 року, було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду від 17.10.2014 року було залишено в силі.

В ухвалі Апеляційного суду Рівненської області від 18.02.2015 року, окрім іншого встановлено і наступне: «не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо недійсності правочину, яким є кредитний договір укладений між кредитором та позичальником, а також те, що договір носить ознаки нікчемності».

Таким чином, при апеляційному розгляді справи за позовом Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 20.08.2008 року (саме того договору, що визнається недійсним) уже був встановлений факт відмови апелянту щодо перегляду рішення на підставі того, що кредитний договір є недійсним або нікчемним. Ця обставина (відмова щодо недійсності кредитного договору) встановлена ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18.02.2015 року, тобто рішенням суду, яке вступило у законну силу.

Зазначає, що у позовній заяві позивач стверджує, (з чим погодився Рівненський міський суд), що кредитний договір суперечить вимогам чинного законодавства, а саме вимогам ст.11 Закону України «Про захист прав споживача» та вимогам п.2.1 Постанови Правління Національного Банку України №168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». З приводу цього твердження зазначає, що пунктом 7.2 Кредитного договору передбачено, що Сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджено усі істотні умови, і зобовязуються надалі претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння Сторонами його предмету та інших питань, зазначених у цьому Договорі.

За таких обставин, вважає, що відсутні будь-які правові підстави для визнання Кредитного договору недійсним.

Щодо посилання у заочному рішенні суду на ту обставину, що висновком судово-економічної експертизи не виявилось можливим документально підтвердити обґрунтованість процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту, так як кредитний договір не містить в собі в повному обсязі необхідні (істотні) умови для договорів даного типу, в т.ч. розпис загальної (сукупної) вартості по кредиту, зазначає, що експертом не витребовувалися для дослідження Умови кредитування, які передбачені п.7.7 кредитного договору, хоча зміст Кредитного договору досліджувався експертом.

Зазначає, що у зазначених «Умовах кредитування» міститься уся виключна інформація, яку вимагає п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанова Правління Національного Банку України №168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Крім того, вважає, позивачем пропущено строк позовної давності з огляду на те, що кредитний договір, який просить визнати недійсним ОСОБА_1 був укладений 20.06.2008 року. Про всі обставини, на які ОСОБА_1 вказує, як на підставу визнання Кредитного договору недійсним, він довідався (міг довідатися) у момент укладення цього договору, а саме 20.06.2008 року. Таким чином, позовна давність для вимоги про визнання недійсним Кредитного договору сплила 20.06.2011 року.

Однак Рівненським міським судом не були взяті до уваги вищевказані доводи, пояснення та докази ПАТ «Банк Форум», що є неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, що у свою чергу є підставою для скасування рішення, відповідно до ст.309 ЦПК України.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 20 червня 2008 року, між ним та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум»), та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір № 0056/08/16-CLZv. відповідно до умов якого банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 150 000,00 доларів США з оплатою за користування кредитом 13,5 процентів річних.

Згідно умови п.2.9. кредитного договору, за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування Позичальник, в день отримання кредиту сплачує Банку кошти в розмірі 2 % від суми кредиту в грошовій одиниці України по курсу НБУ на день оплати.

Того ж дня було укладено Додаток №1 до Кредитного договору №0056/08/16-CLZv від 20.06.2008 року.

Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, Відповідач не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома Позичальника не доводив та з ним не узгоджував.

У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту.

Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення.

У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК).

Частиною 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування».

У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Вказані умови договору є істотними, однак банк у договорі їх не зазначив, чим допустив порушення балансу договірних правовідносин.

В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зі змісту спірного кредитного Договору вбачається, що в ньому відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладанні спірного кредитного договору з позичальником:

-Не здійснив детальний, достовірний та обєктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно вимог п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»

-Не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 Правил;

-Не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 «Правил», шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту;

-В порушення вимоги п. 3.8 «Правил», Банк не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків;

-Всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням;

Оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та підставного висновку, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Ухвалою суду від 23.03.2015р. було призначено проведення судово-економічної експертизи експертом «Київської незалежної судово-експертної установи».

За висновками експертизи реальна процентна ставка на момент укладення договору про надання споживчого кредиту №0056/08/16-CLZv від 20.06.2008р. фактично становить 14,58%, та є вищою на 1,08% від процентної ставки зазначеної в умовах кредитного договору 13,50% (Додаток 1 та 2 експертизи).

Абсолютне значення подорожчання кредиту (тобто, фактична сума переплати за кредитом) за спірним договором встановлене під час дослідження, фактично складає 80890,08 дол.США (Додаток 1 експертизи).

Щомісячні платежі, передбачені умовами кредитного договору № 0056/08/16-CLZv від 20.06.2008р. на момент його укладення, становили: від 1687,50 дол.США до 3596,95 дол.США (колонка 2 Додатку 1 експертизи).

Внаслідок документального недотримання «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) кредитний договір № 0056/08/16-CLZv від 20.06.2008р.та додатки до нього не містять розрахунку щодо реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

Також в додатку №1 «Графік зменшення ліміту кредитування» відсутня інформація щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом, що не відповідає умовам п. 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.).

Висновок судово-економічної експертизи підтверджує, що під час укладення кредитного договору Банк приховав від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав у угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Такий висновок експертизи є достатнім та допустимим доказом по справі.

Документальне оформлення Відповідачем кредиту за кредитним Договором № 0056/08/16-CLZv від 20.06.2008р., не відповідає всім вимогам Закону та нормативно-правовим актам України, які регулюють питання кредитних правовідносин.

Встановлені судовим експертом розбіжності, являються такими, що поліпшують умови банку, який розробляв спірний кредитний договір та додаток №1 до нього.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної ОСОБА_3 ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ОСОБА_3 Європи від 17.05.1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Стаття 18 Закону України „Про захист прав споживачів містить самостійні підстави визнання угоди ( чи її умов) недійсними.

Так за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Враховуючи викладені обставини по справі, суд першої інстанції правильно постановив рішення про визнання договору недійсним у цілому.

Посилання в апеляційній скарзі як на підставу скасування рішення суду першої інстанції на ту обставину, що існує рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договору не заслуговують на увагу, оскільки існування цього рішення не позбавляло можливості звертатися ОСОБА_1 з позовом про визнання договору недійсним.

Не заслуговують на увагу і твердження про те, що в ухвалі Апеляційного суду від 18.02.2015р. йшлося про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним. Апеляційним судом перевірялося рішення суду першої інстанції за позовом ПАТ „Банк Форум до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не позовні вимоги останнього про захист його порушених прав як споживача фінансових послуг.

ОСОБА_1 просив визнати недійсним кредитний договір з інших правових підстав ніж ті, на які він посилався у запереченнях на позовні вимоги Банку до нього про стягнення кредитної заборгованості.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно зясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Н.М. Ковальчук

ОСОБА_4