УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

державного виконавця Пуйда Є.Ю.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 із вилученням паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон FB 002032 (орган видачі 8099), термін дії якого закінчується 21.05.2025 року та паспорту громадянина України для виїзду за кордон FB 516755 (орган видачі 8099), термін дії якого закінчується 25.05.2025 року.

В обґрунтування подання державний виконавець вказав, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення Білокуракинського районного суду Луганської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6319703,75 грн.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав подання, а також надав для огляду суду матеріали виконавчого провадження ВП № 52495368.

Розглянувши вказане подання, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП № 52495368, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

03.10.2016 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження ВП № 52495368 з виконання виконавчого листа № 409/842/16-ц, виданого 19.09.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6319703,75 грн. В якості місця проживання боржника у постанові вказано «АДРЕСА_1».

03.10.2016 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчого провадження ВП № 52495368 з виконання виконавчого листа № 409/842/16-ц, виданого 19.09.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6319703,75 грн. В якості адреси місцезнаходження майна боржника у постанові вказано «АДРЕСА_1».

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зроблено запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Єдиного державного реєстру МВС, Департаменту праці та соціального захисту населення щодо місцезнаходження ОСОБА_1 та його майна.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70127701 від 10.10.2016 року, за боржником ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на яку накладена заборона на відчуження.

Згідно із копією заяви ОСОБА_4 на імя начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2106/021-2в/ від 06.10.2016 року, ОСОБА_4 просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області по справі № 2/409/848/16 та вилучити у ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно із копією листа № 12/44-25716 Управління Державної міграційної служби України у Луганській області від 07.10.2016 року, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон FB 002032 від 21.05.2015 року, орган видачі 8099, строк дії до 21.05.2025 року, паспортом громадянина України для виїзду за кордон FB 516755 від 25.05.2015 року, орган видачі 8099, строк дії до 25.05.2025 року, на підставі паспорта громадянина України серії ЕН № 767260, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 03.06.2010 року.

З актів державного виконавця від 05.10.2016 року та від 07.10.2016 року вбачається, що при виконанні виконавчого листа № 409/848/16-ц державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, шляхом телефонної розмови, було повідомлено боржника про наявність виконавчого провадження про стягнення заборгованості за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В Законі № 606-XIV значення поняття «ухилення» не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд зауважує, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 52495368 відсутні будь-які достовірні та належні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх боргових зобовязань, а також немає жодних відомостей про належне повідомлення боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Такими відомостями можуть бути, зокрема, розписки боржника про отримання копій постанов або письмових вимог державного виконавця, відмітки працівників поштових служб про отримання боржником постанов та письмових вимог державного виконавця або відмітки про відмову боржника отримати постанови та письмові вимоги державного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Натомість, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які підтвердження того, що державний виконавець надсилав засобами поштового звязку будь-які постанови, вимоги, виклики на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому листі, в тому числі постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що у виконавчому листі вказана адреса боржника у м. Луганську, тобто на непідконтрольній українській владі території, проте державним виконавцем не було отримано відомостей про те, чи є боржник особою, яка перемістилася з непідконтрольній українській владі території та зареєструвалася в якості тимчасово переміщеної особи за новим місцем проживання.

Суд також зауважує, що до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» в частині повідомлення боржника про виконавче провадження (в редакції, яка була чинною на час відкриття виконавчого провадження) не вносилися жодні зміни після початку проведення АТО на території Луганської області, а отже порядок визнання боржника таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження не змінився. Аналогічна положення містить ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Акти державного виконавця про телефонну розмову з боржником від 05.10.2016 року та від 07.10.2016 року не є доказом ухилення боржника від виконання рішення, адже такі акти складені самим державним виконавцем та підписані понятими, тобто акти складені без участі особи, з якою було проведено розмову, що унеможливлює встановлення достовірності цих актів.

Більш того, з матеріалів виконавчого провадження неможливо встановити, яким чином державний виконавець дізнався про номер телефону боржника, чи дійсно цей номер є номером телефону боржника та чи просив боржник повідомляти його про виконавчі дії за будь-яким номером телефону.

Також, звернення державного виконавця із цим поданням до суду відбулося до закінчення семиденного строку для добровільного виконання рішення.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом. Крім того, відсутні будь-які докази про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, а отже в разі задоволення цього подання право боржника на добровільне виконання рішення суду буде суттєво порушено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 із вилученням паспортного документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін