Справа № 570/4229/16-ц
Номер провадження 2/570/1584/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оржівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на неможливість належним чином оформити свої спадкові права представник позивача ОСОБА_2 у поданій до суду 30 серпня 2016 року позовній заяві просить визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті 20 листопада 1992 року його матері ОСОБА_3.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві представник позивача позов підтримує повністю, не заперечує справу слухати у його відсутність та у заочному порядку. Крім того, суд вважає, що позов про визнання права власності є речово - правовим, вимоги якого звернені не до відповідача, а до суду, який має підтвердити наявність у позивача права власності на відповідне майно. У даному випадку, коли факти оспорювання чи невизнання права власності на майно з боку інших осіб відсутні, але відсутність документа, що засвідчує право власності на майно, заважає власнику володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, відповідач у позові про визнання права власності може бути взагалі відсутній. Зважаючи, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін у заочному порядку та у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані докази по справі, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Як встановлено судом, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 є cином ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які одружилися 25 листопада 1946 року, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09 червня 1976 року.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08 серпня 1990 року будинок № 24 по вул.Ватутіна в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області належить ОСОБА_5 на праві особистої власності. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Оржівської селищної ради народних депутатів № 30 від 23 травня 1990 року. Домоволодіння зареєстовано за вказаною особою по праву особистої власності та записано в реєстрову книгу смт.Оржів том.3, сторінка 153, позиція 437. Вказані обставини підтверджуються довідкою Рівненського ОБТІ №8069 від 16 серпня 2016 року, майно оцінено в 141 534 грн. Назва вулиці змінена згідно рішення виконкому Оржівської селищної ради від 20 травня 1998 року.

Згідно з технічним паспортом, виданий директором КП «РОБТІ» ОСОБА_6 16 серпня 2016 року реєстровий номер 3-153-437 на житловий будинок по вул.Є.Коновальця, 24 в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області /1971 року побудови/ власником вказано ОСОБА_4.

Батько позивача помер 15 березня 1991 року в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області. Його дружина та син-позивач по справі проживали разом з ним по вул.Є.Коновальця, 24 в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області. Спадкова справа після його смерті до його майна не заводилася.

20 листопада 1992 року в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 померла, що підтверджується відповідним документом.

23 серпня 2016 року позивач звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

25 серпня 2016 року винесена постанова державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житло, так як правовстановлюючий документ, що підтверджує належність вказаного спадкового майна спадкодавцю, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов»язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, зокрема і на підставі записів у погосподарських книгах. Вказані документи визначали умови та правові наслідки будівництва. Підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, яка згідно зі ст.3607 ЦПК є обовязковою для судів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. Аналогічні твердження містилися і у КпШС України, який діяв на час виникнення вказаних правовідносин.

За змістом цих норм майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя є рівними. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов'язком, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_4 вказане майно належало йому та його дружині ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, їх частки визнаються рівними.

У відповідності до ст.525, 526 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на той час, після його смерті відкрилася спадщина на ? домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами в смт.Оржів, вул.Є.Коновальця, 24 Рівненського району Рівненської області.

Син та дружина померлого фактично вступили в управління спадковим майном, оскільки продовжували проживати у вказаному житлі та у передбачений ст.549 ЦК України шестимісячний строк не відмовилися від неї.

На момент своєї смерті ОСОБА_3 була власником ? вказаного майна, а позивач ? його частини.

У суду не виникло сумніву, що ОСОБА_3 на час її смерті правомірно належало ? домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами №24 по вул.Є.Коновальця в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області. Її право на нього ніким не оспорюється, але в зв'язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства правовстановлюючих документів на нього її єдиний спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно в нотаріальній конторі.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, тому позов підлягає до задоволення.

Позивач не просить про відшкодування судових витрат, тому це питання не є предметом судового розгляду, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до Оржівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія СР номер 483090, виданий 28 вересня 1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) як спадкоємцем за законом після смерті 15 березня 1991 року ОСОБА_5 право власності на 1/4 житлового будинку по вул.Є.Коновальця, 24 в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія СР номер 483090, виданий 28 вересня 1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) як спадкоємцем за законом після смерті 20 листопада 1992 року ОСОБА_3 право власності на ? житлового будинку по вул.Є.Коновальця, 24 в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.