Номер провадження: 22-ц/785/1281/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Одеської міської ради про визнання неправомірними рішень та їх скасування, знесення прибудов до житлового будинку,-

встановила:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_3 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення виконкому Київської райради м. Одеси від 05.10.1979 року за № 1028 «Про прибудову по вул. Ромашкова, 24» та від 06.02.1987 року № 93 «Про скасування рішення виконавчого комітету Київської райради № 777 від 02.09.1983 року про прийняття частини будинку № 24 вул. Ромашкова, гр. ОСОБА_6В.». Зобовязати ОСОБА_5 знести за власний рахунок прибудови літ. «а1», «а2» та вбиральню літ. «К» по вул. Ромашкова, 24. Зобовязати ОСОБА_5 привести до попереднього стану, відповідно до договору на право забудови від 09.01.1937 року, земельну ділянку шляхом знесення самочинно встановленої огорожі за № 2 по вул. Ромашкова, 24 у м. Одесі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 8/9 частин житлового будинку № 24 по вул. Ромашковій у м. Одесі, а відповідачці 1/9 частина зазначеного домоволодіння.

З 1978 року 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Ромашкова, 24 в м. Одесі належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 07.07.1978 року.

05 жовтня 1979 року виконком Київської райради м. Одеси прийняв рішення № 1028, яким дозволив ОСОБА_6 зробити прибудову відповідно до проекту до житлового будинку № 24 по вул. Ромашкова в м. Одесі.

Рішенням виконкому Київської райради м. Одеси від 06.02.1987 року № 93 прибудова літ. «а2» у домоволодінні № 24 по вул. Ромашкова, що складалась з житлової кімнати, площею 14,2 кв.м., і веранди-тамбура, площею 6,2 кв.м., прийнята в експлуатацію.

Позивач вважає, що вищевказані рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів є незаконними, тому що прийняті без його згоди як співвласника будинку, порушують його права на користування земельною ділянкою, і тому просив суд їх скасувати.

Крім того, просив зобовязати ОСОБА_5 - правонаступника ОСОБА_6 за свій рахунок знести самочинні прибудови, які перешкоджають ОСОБА_3 реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки по вул. Ромашкова, 24 в м. Одесі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконними та скасування рішень виконкому Київської райради за 1979 рік і за 1987 рік, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_5 знести самочинні будівлі і споруди, суд виходив з безпідставності заявлених вимог, оскільки позивачем не надано доказів щодо наявності статусу самочинні будівлі - прибудов літ. «а1» та «а2».

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Ромашковій, 24 в м. Одесі належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 8/9 частин на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1968 року та ОСОБА_5 - 1/9 частина.

Будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 770 кв.м., яка у 1939 році надавалась на підставі договору на право забудови ОСОБА_7.

З 1978 року 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Ромашковій, 24 в м. Одесі належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 07.07.1978 року.

05 жовтня 1979 року виконком Київської райради м. Одеси прийняв рішення № 1028, яким дозволив ОСОБА_6 зробити прибудову відповідно до проекту до житлового будинку № 24 по вул. Ромашковій в м. Одесі.

Рішенням виконкому Київської райради м. Одеси від 06.02.1987 року за № 93 прибудова літ. «а2» у домоволодінні № 24 по вул. Ромашковій, що складалась з житлової кімнати, площею 14,2 кв.м., і веранди-тамбура, площею 6,2 кв.м., прийнята в експлуатацію.

Позивач стверджує, що він не надавав згоди як співвласник будинку на будівництво прибудов, тому вважає їх незаконним.

Але, як правильно послався в рішенні суд першої інстанції, позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів, щодо вищезазначених обставин та незаконності оскаржених рішень Київської райради м. Одеси, та не звертався до суду з клопотанням про витребування таких доказів.

Крім того, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не вказав якім нормам права не відповідають рішення виконкому Київської райради м. Одеси, які позивач просить скасувати.

Твердження позивача, що при наданні дозволу на зведення прибудов та їх введення в експлуатацію райвиконком фактично змінив форму власності співвласника будинку, зі спільної часткової власності на приватну часткову власність, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на експертизу № 6107 від 25.11.2010 року як на доказ порушення його прав, оскільки зазначена експертиза була проведена в рамках іншої цивільної справи № 2-3184/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності, позовна заява по цій справі ухвалою суду залишена без розгляду за заявою самого позивача,а тому вказана експертиза не може слугувати доказом у цій справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у суді апеляційної інстанції при розгляді справи позивачу ОСОБА_3 та його представнику ОСОБА_4 ще раз були роз'яснені їх права, передбачені ст.ст. 27, 31, 44 ЦПК України, щодо надання доказів, витребування доказів за їх клопотанням судом, можливості призначення за клопотанням сторін відповідних експертиз та інш., після чого за їх клопотанням 27.01.2016 року до 02.03.2016 року була оголошена перерва для надання можливості як позивачу та його представнику надати до судового засідання докази, які підтверджують його вимоги, або підготувати клопотання. Але до судового засідання, що було призначено на 02.03.2016 року ні позивач, ні його представник не зявилися, додаткових документів та клопотань з цього приводу до суду не надали.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині визнання незаконними та скасування рішень виконкому Київської райради за 1979 рік та за 1987 рік є недоведеними.

Що стосується позовних вимог про зобовязання ОСОБА_5 знести самочинні прибудови, то суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив у їх задоволенні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується самим позивачем, будівлі та споруди, які вимагає знести ОСОБА_3 були збудовані не ОСОБА_5, а ОСОБА_6, та в 1987 році у встановленому на той час порядку були прийняті в експлуатацію, а огорожі на ділянці були встановлені в 1975 році на виконання рішення товариського суду с. Дмитрівка.

Крім того, позивач просить зобовязати ОСОБА_5 знести вбиральню під літ. «К» по вул. Ромашковій, 24 у м. Одесі, але суду не були надані документи, які підтверджували правовий статус цієї споруди, кому вона належить та хто і коли її встановлював.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених ст.ст.391,396 ЦК, ст.103 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів, яким чином споруда вбиральня під літ «К» порушує його право на користування земельною ділянкою.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду є законним, обґрунтованим.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_8

ОСОБА_2

ОСОБА_9