Справа №591/4980/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/793/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. При цьому підтримує доводи позовної заяви та зазначає, що єдиним донором для проведення судово - генетичної експертизи може бути тільки вона, оскільки вважає недостовірним біологічний матеріал, який залишився після смерті сина та був наданий експерту на дослідження.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними доказами позовних вимог та вважав, що відсутні визначені законом підстави для звернення позивачки до суду з позовом про оспорювання батьківства після смерті батька дитини.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що її син ОСОБА_5 загинув у серпні 2014 року, а у вересні цього ж року їй стало відомо, що ОСОБА_5 не є батьком її онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому, посилаючись на ч. 3 ст. 137 СК України, просила суд виключити запис про батька з актового запису про народження дитини.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьками дитини записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Встановлено, що дівчинка народилася під час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 06 липня 2005 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Іловайськ Донецької області (а.с. 8).

Стаття 137 СК України встановлює три винятки оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, зокрема:

1) подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини;

2) пред'явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини;

3) відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини.

Тобто за інших обставин ніхто не може оспорити чуже батьківство, навіть за наявності для цього вагомих доказів.

Позивачка посилалась на той факт, що її сину при житті не було відомо про те, що він не може бути батьком дитини. Проте під час розгляду справи встановлено, що за життя ОСОБА_5 визнавав своє батьківство відносно дівчинки, приймав участь у її вихованні, що також підтверджується наявними у матеріалах справи фотознімками (а.с. 145 - 147). Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 особисто отримував свідоцтво про народження дочки та знав, що він записаний як батько дитини, за життя позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини ним не пред'являлось.

Згідно ч. 3 ст. 137 СК, на яку посилалась позивачка при зверенні до суду, якщо через поважні причини особа не знала, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. Однак, позивачка не вказала обставин за яких її син не міг знати про те, що він записаний батьком дитини.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 за життя знав, що він був записаний батьком дитини, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що по справі не було проведено судово - генетичну експертизу не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку це не має юридичного значення.

Врахувавши всі обставини справи, суд правильно визначився в правах та обов'язках сторін, тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -