1Справа № 335/3241/16-ц 2/335/1008/2016
04 травня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Комунарський відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи Комунарський відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним:
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.09.1999 року, було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 980. 05.12.2002 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
Позивач разом з дитиною має намір під час канікул виїхати за межі України - на територію Росії у м. Новочеркасск, Ростовської області, де мешкає її мати ОСОБА_4
Однак отримати згоду батька не вбачається можливим, оскільки позивач з відповідачем стосунки не підтримує, батько життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає.
За таких обставин, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України в Росію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 та оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини без дозволу та супроводу батька.
В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.
В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи був завчасно сповіщений.
В судове засідання представник третьої особи Комунарського відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області не з"явився, про час та день слухання справи сповіщався завчасно, причину неявки суду не повідомив,
В судове засідання представник третьої особи відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не з"явився, надав письмову заяву про слухання справи за їх відсутністю.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.09.1999 року перебували у шлюбі, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 980.
05.12.2002 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 05.12.2002 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серпії НОМЕР_3, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 25.04.2013 року, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
Оскільки сторони тривалий час не спілкуються позивач направляла листа на адресу відповідача та запрошувала прибути в призначений час та місце, з'явитися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. для підписання довіреності щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон, на період канікул в 2016 році на територію Російської Федерації, де проживає мати позивачки та бабуся дитини. На запрошення позивача, відповідач не прибув.
Нормами ст.141 СК України закріплено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батькам надається право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законним представникам, без спеціальних на те повноважень. За приписами ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею ст.12 вказаного закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи Комунарський відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації, м. Новочеркасск, Ростовської області разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду за кордон її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації, м. Новочеркасск, Ростовської області в період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.В.Воробйов