Справа № 567/333/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування в особі Острозької районної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон на навчання неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька звернулась ОСОБА_1

Зазначає, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, який має можливість та бажає продовжити навчання в Чеській Республіці, однак батько дитини перешкоджає йому в цьому, не надаючи дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон.

Вказуючи на те, що така позиція відповідача, який не бере ніякої участі у вихованні та утримання свого сина, шкодить його інтересам, просить позов задоволити.

Відповідач заперечень проти позову не подав.

Представник органу опіки та піклування позов ОСОБА_1 підтримала.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обємі і просить позов задовольнити. Пояснила, що з 1998 року по травень 2009 року перебувала в шлюбі з відповідачем та від спільного подружнього життя в них є двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано та основною причиною цього було зловживання відповідачем алкогольними напоями.

Ще до розірвання шлюбу вона з дітьми переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідач залишився проживати в будинку, де вони раніше спільно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4.

У зв'язку з тим, що відповідач не утримував своїх дітей, вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, але відповідач дітей жодним чином не утримує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Зазначила, що відповідач не бере участі і у вихованні дітей.

Їх спільна дочка на даний час навчається в коледжі в м.Дубно Рівненської області, де постійно проживає.

Пояснила, що в 2016 році вона уклала шлюб з ОСОБА_7, який періодично виїжджає за на роботу в Чеську Республіку, де має власний будинок. У зв'язку з цим, вона також має можливість працевлаштуватися в Чеській Республіці, а її син може продовжити там навчання.

Як пояснила позивач, її син ОСОБА_8 бажає продовжити своє навчання в Чеській Республіці і вона з чоловіком можуть це забезпечити, оскільки мають можливість проживати в будинку, належному ОСОБА_7 і навчальний заклад Чеської Республіки готовий прийняти на навчання її сина за умови отримання ним необхідних документів, в тому числі візи, що підтверджується листом навчального закладу.

Зазначила, що і сама бажає, щоб син продовжив навчання в Чеській Республіці для отримання освіти вищого рівня та в разі позитивного вирішення її прохання на період навчання сина виїде з ним до Чеської Республіки, де і сама зможе працювати та водночас, займатися вихованням сина.

Пояснила, що неодноразово по телефону зверталась до ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на оформлення синові ОСОБА_8 документів для виїзду в Чеську Республіку на навчання, однак він такого дозволу надавати не бажає.

Просить задоволити позов, зазначаючи що навчання сина в Чеській Республіці буде сприяти його всебічному, гармонійному розвитку та здобуттю професії, що відповідає інтересам дитини.

Відповідач в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову не подав.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд за межі України на навчання неповнолітнього ОСОБА_5 без згоди його батька ОСОБА_4

Зазначила, що ОСОБА_1 звернулась з заявою про те, щоб служба у справах дітей розглянула можливість виїзду її сина ОСОБА_8 на навчання в Чеську Республіку без згоди його батька.

Для вирішення цього питання було запрошено ОСОБА_1, ОСОБА_4 та їх сина ОСОБА_8, однак ОСОБА_4 на зазначене запрошення не з'явився.

При вирішенні зазначеного питання був присутній і сільський голова с.Вельбівне Острозького району, який зазначив, що особисто повідомив ОСОБА_4 з приводу проведення засідання з зазначеного вище питання. За поясненнями сільського голови ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями.

Сам ОСОБА_5 пояснив, що має бажання поїхати на навчання в Чеську Республіку і з цього приводу звертався до свого батька, однак той надати йому дозвіл на виїзд за межі України відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що бажає поїхати на навчання в Чеську Республіку, де буде забезпечений житлом у житловому будинку, належному ОСОБА_7

Зазначив, що не менше трьох разів звертався до свого батька з проханням надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд на навчання в Чеську Республіку, однак той йому відмовив. Пояснив, що майже кожного разу, коли приїжджав до батька з таким проханням, а останній йому відмовляв, то в той час батько перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника органу опіки та піклування, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2009 році було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №109539, виданого Вельбівненською сільською радою Острозького району 10 квітня 2001 року, актовий запис №11.

Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Мощаницької сільської ради, актом обстеження побутових умов. В той же час, батько ОСОБА_4 належної участі у вихованні сина не приймає, не сплачує аліменти з 2009 року, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 55349 грн. 79 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця відділу ДВС Острозького районного управління юстиції.

Неповнолітній ОСОБА_5 навчається у 9 класі Волосківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, що стверджується довідкою №14 від 17.03.2016 року, виданою зазначеним навчальним закладом, де характеризується виключно позитивно (характеристика від 17.03.2016 року).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №111724 встановлено, що 15.03.2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7

З договору купівлі-продажу встановлено, що ОСОБА_7 є власником будинку, який знаходиться в с.Стара Ржіше, що в Чеській Республіці.

Відповідно до довідки середньої професійної школи та середнього професійного училища м.Тршешть від 04.03.2016 року, ОСОБА_5, у разі виконання законодавчих умов Чеської Республіки стосовно перебування в зазначеній країні, буде зарахований на навчання в зазначеному навчальному закладі.

Позивач звернулася до відповідача з метою надання письмової згоди на відкриття візи та тимчасової поїздки за кордон до Чеської Республіки на навчання їх спільної дитини, а останній такого дозволу не надає.

У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьківські права, відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтею 313 СК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

За положеннями ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, встановлено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до вимог ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За наведених обставин, з врахуванням інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку, суд приходить до висновку про доцільність продовження навчання ОСОБА_5 в обраному ним навчальному закладі.

Таким чином, суд вважає, що відповідач необґрунтовано чинить перешкоди у наданні дозволу дитині на виїзд за кордон, діючи всупереч її інтересам, істотних обставин, які б вказували на неможливість тимчасового виїзду дитини за кордон не встановлено.

На підставі ст. 7, 141, 150, 155 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", керуючись ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, суд -

вирішив:

позов задоволити повністю.

Надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за межі України неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди його батька ОСОБА_4.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди його батька ОСОБА_4 в супроводі його матері ОСОБА_1 терміном до 01.01.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_9