Справа № 343/709/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2034/2016
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 26 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з вищенаведеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, в обґрунтування якого зіслалося на те, що 23.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 76 380 доларів США на строк до 22.10.2029 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 8,7% річних. З метою забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору 23.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №234682, відповідно до якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх зобов'язань, які виникли з Договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.10.2008 року. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач ОСОБА_2 належно їх не виконував, внаслідок чого станом на 18.03.2015 року за ним наявна заборгованість по сплаті кредитних коштів та процентів за користування кредитом в розмірі 69 315,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2015 року становить 1 542 056,20 грн., з яких: 64 056 доларів США, що еквівалентно 1 425 045,25 грн. - кредитна заборгованість та 5 259,66 доларів США, що еквівалентно 117 010,95 грн. - заборгованість по процентах, а також заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 350,10 грн., з яких: 6 452,04 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 12 898,06 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Долинського районного суду від 26 серпня 2016 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23 жовтня 2008 року в розмірі 69 315,66 доларів США, з яких: 64 056 доларів США - заборгованість по кредиту; 5 259,66 доларів США - заборгованість по процентах, та 19 201,50 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, з яких: 6 402,09 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 12 799,41 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, а також з кожного по 1827 грн. відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що згідно Договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.10.2008 року він повинен був отримати кредит в розмірі 76 380 доларів США, однак після підписання вказаного договору у нього відпала необхідність в частині коштів, а тому фактично йому було надано кредит в розмірі 36 380 доларів США, які він використав для купівлі квартири та погасив в повному обсязі. У відповідності до умов договору банк повинен був надати кредит через касу банку. Єдиним доказом отримання ним кредитних коштів в розмірі 76 380 доларів США могла б бути заява на видачу готівки. Однак, жодної заяви на видачу готівки в зазначеному розмірі він не підписував, а надана банком копія такої заяви є недостовірною та підробленою, так як нечітко вказана дата (рік) формування цієї заяви, нечітко зазначені і інші реквізити, зокрема номера рахунків, підписана вона не ним, а іншою особою. У зв'язку з наведеним та з метою встановлення істини в даній справі він подавав заяву про призначення почеркознавчої експертизи, яку судом в порушення ст. 143 ЦПК України грубо проігноровано.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник позивача, відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позов ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з того, що не зважаючи на взяті на себе за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.10.2008 року зобов'язання, відповідач ОСОБА_2 належним чином їх не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього в солідарному порядку з відповідачем ОСОБА_4, як поручителем відповідно до договору поруки №234682 від 23.10.2008 року. При цьому суд взяв до уваги розрахунок заборгованості по пені, виконаний самим відповідачем, як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства та не оспорюється представником позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 76 380 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит не пізніше 22 жовтня 2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 8,7% річних (а.с. 5-25 в т. 1).

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредиту саме в такому розмірі підтверджується заявою на видачу готівки від 23.10.2008 року (копія на а.с. 110 в т.1), підписаною відповідачем, та випискою за кредитним договором за період з 23.10.2008 року по 20.07.2015 року (а.с. 111-123 в т. 1).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 23.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №234682, відповідно до якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх зобов'язань, які виникли з Договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.10.2008 року. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 26-28 в т. 1).

Судом першої інстанції також встановлено, що незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач ОСОБА_2 належним чином їх не виконував, внаслідок чого станом на 18.03.2015 року утворилася заборгованість відповідача перед банком в розмірі 69 315,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2015 року становить 1 542 056,20 грн., з яких: 64 056 доларів США, що еквівалентно 1 425 045,25 грн. - кредитна заборгованість та 5 259,66 доларів США, що еквівалентно 117 010,95 грн. - заборгованість по процентах, а також заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 350,10 грн., з яких: 6 452,04 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 12 898,06 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Наведене підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 від 23.10.2008 року (а.с. 37-40 в т. 1).

Відповідачем ОСОБА_2 також проведено розрахунок заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.10.2008 року, згідно якого пеня за прострочення сплати кредиту становить 6 402,09 грн., пеня за прострочення сплати процентів становить 12 799,41 грн., а всього 19 201,50 грн. (а.с. 230 в т. 1). Представник позивача вказаний розрахунок пені не заперечив.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості в розмірі 69 315,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2015 року становить 1 542 056,20 грн. та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 64 056 доларів США, що еквівалентно 1 425 045,25 грн., та заборгованості по процентах в розмірі 5 259,66 доларів США, що еквівалентно 117 010,95 грн.

При цьому, суд правильно взяв до уваги розрахунок по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, проведений відповідачем ОСОБА_2, згідно якого пеня за прострочення сплати кредиту становить 6 402,09 грн., пеня за прострочення сплати процентів становить 12 799,41 грн., а всього 19 201,50 грн., оскільки такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та не оспорюється представником позивача.

Доводи апелянта про те, що фактично йому було надано кредит в розмірі 36 380 доларів США, а не 76 380 доларів США, як зазначено в кредитному договорі, є голослівними, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами і спростовуються наявними в матеріалах справи документами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, не мають правового значення та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_5