Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона є співвласником даної квартири разом з ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_5 В період, коли вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі, відповідач почав проживати в спірній квартирі без її згоди на його заселення. Після звільнення та повернення додому, вона вийшла заміж та народила дитину.

У зв'язку з тим, що відповідач без її згоди та відома вселився в спірну квартиру, вона вимушена була проживати з чоловіком в найманих квартирах так як іншого житла немає. Вирішення питання щодо встановлення порядку користування приміщенням мирним шляхом є неможливим. Відповідач заважає їй вільно користуватись належною їй квартирою, в добровільному порядку виселятись відмовляється.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право користування цією ж квартирою, посилаючись на те, що дана квартира належить його дружині ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Він почав проживати в зазначеній квартирі ще до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та на момент його вселення в житло була згода на це його дружини та її доньки.

ОСОБА_3 була обізнана про його проживання в спірній квартирі та не заперечувала проти цього. Зокрема, ним було здійснено погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведений ремонт в квартирі. Вважає, що як член сім'ї співвласника квартири має право користування даною квартирою.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3і ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити його позовні вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а в іншій частині залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не є власником спірної квартири, він не зареєстрований в зазначеному житловому приміщенні та вселився в квартиру без згоди ОСОБА_3, дійшов обґрунтованого висновку, що проживаючи в спірному житловому приміщенні без належної правової підстави, ОСОБА_2 порушує права співвласника квартири щодо володіння та користування зазначеним нерухомим майном.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суди виходили з того, що всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 належних та допустимих доказів не надав.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права користування квартирою.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова