АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3780/16 Головуючий 1 інст. Лях М.Ю.
Справа № 640/1969/16-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: захист честі, гідності та
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Пшенічної Л.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі та гідності, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати директора Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_6 письмово спростувати запис: «…надалі почали конфліктувати з цього приводу із спеціалістом з працевлаштування ОСОБА_2, про що складений відповідний акт від 23.12.2015 року…», наведений в листі від 12.01.2016 року № ХМЦЗ-1-із, який є неправдивим і відноситься до категорії недостовірних відомостей.

Визнати поведінку заступника начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, а також провідних фахівців з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4 у здійсненні спостереження, нагляду і слідкування за ним під час прийому в Харківському міському центрі зайнятості 23.12.2015 року з 16:00 до 16:53 години неправовою.

Заборонити заступнику начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, провідним фахівцям з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4 здійснювати за ним спостереження, нагляду і слідкування в приміщенні Харківського міського центру зайнятості.

Зобовязати заступника начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, провідних фахівців з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 письмово спростувати неправдиву та недостовірну інформацію, наведену в акті від 23.12.2015 року, що після ознайомлення із записом у Додатку 1 він почав себе поводити «неадекватно та емоційно» і «погрожував написати скаргу», яка принижує його честь та гідність.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом директора Харківського міського центру зайнятості від 25.11.2014 року № НТ141125 йому поновлено статус безробітного, на підставі заяви від 25.11.2014 року, за період перебування на обліку відповідач не сприяє його працевлаштуванню, у звязку з чим він звертається зі скаргами до керівництва Харківського міського центру зайнятості.

Відповідач намагається припинити його реєстрацію безробітного та створює йому образ конфліктної людини.

23.12.2015 року будучи присутнім в Харківському міському центрі зайнятості на прийомі, який проводила з ним ОСОБА_2 за робочим місцем № 245, в подальшому був складений акт, підписаний ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який принижує честь та гідність позивача, оскільки в ньому зазначено, що під час прийому він поводив себе неадекватно та емоційно. Позивач вважає такий запис є неправдивим та таким, що виставляє його у вигляді неврівноваженої людини, а також спотворює його висловлювання, оскільки, як стверджують відповідачі, він погрожував написати скаргу на імя директора.

Зі змісту вищезазначеного акту від 23.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в незаконний спосіб за ним спостерігали, наглядали та слідкували не повідомивши його про такий намір, такого дозволу він не надавав, робочі місця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 знаходилися за №№ 247, 244, 242 відповідно, до яких позивач не мав жодного відношення, до них не звертався та не спілкувався.

Позивач вважає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перевищили свої посадові повноваження здійснюючи за ним спостереження, нагляд та слідкування одночасно приймаючи інших безробітних. Відповідачі не розкривають поняття терміну «неадекватно» та «емоційно», не наводять характеристику його «неадекватного» та «емоційної» поведінки, не обґрунтовують та не наводять доказів в підтвердження цих доводів. Здійснюючи 23.12.2015 року за ним спостерігання, нагляд та слідкування торкнулися його особистого (приватного) житла без його дозволу, простежує, що відповідачами поширюються відомості, при цьому позивач посилається на його право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя та залишає за собою самостійно визначати своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6В, про захист честі та гідності відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким:

Зобовязати директора Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_6 письмово спростувати запис: «…надалі почали конфліктувати з цього приводу із спеціалістом з працевлаштування ОСОБА_2, про що складений відповідний акт від 23.12.2015 року…», наведений в листі від 12.01.2016 року № ХМЦЗ-1-із, який є неправдивим і відноситься до категорії недостовірних відомостей.

Визнати поведінку заступника начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, а також провідних фахівців з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4 у здійсненні спостереження, нагляду і слідкування за ним під час прийому в Харківському міському центрі зайнятості 23.12.2015 року з 16:00 до 16:53 години неправовою.

Заборонити заступнику начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, провідним фахівцям з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4 здійснювати за ним спостереження, нагляду і слідкування в приміщенні Харківського міського центру зайнятості.

Зобовязати заступника начальника відділу Харківського міського центру занятості ОСОБА_5, провідних фахівців з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 письмово спростувати неправдиву та недостовірну інформацію, наведену в акті від 23.12.2015 року, що після ознайомлення із записом у Додатку 1 він почав себе поводити «неадекватно та емоційно» і «погрожував написати скаргу», яка принижує його честь та гідність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 16, 23, 280, 297 ЦК України, Закону України «Про інформацію», з урахуванням розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та чесності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та вважав, що акт від 23.12.2015 року був складений відповідачами, в якому відображено поведінку позивача під час прийому громадян в Харківському міському центрі занятості, який був долучений до особистої справи позивача та нікуди не направлявся. За результатами дій позивача, відповідачі у акті висловили свій погляд на обставини, що відбувалися у кабінеті 203 Харківського міського центру занятості, в якому здійснювався прийом громадян усіма провідними спеціалістами з питань зайнятості. Інформація, яка міститься у акті є оціночним судженням та не може вважатися такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі та гідності є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді Л.В. Пшенічна

ОСОБА_8