Справа №173/2342/15-ц
Провадження №2/173/102/2016
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про припинення права власності на частку в спільному майні,-
Відповідач ОСОБА_2, є власником іншої 1/2 частини домоволодіння по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі договору дарування домоволодіння від 16.03.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4В, реєстровий номер 537.
Житловий будинок по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за своїми технічними характеристиками в силу ст. 183 ЦК України є неподільною річчю.
Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки). В ході розгляду даної справи ухвалою суду від 04.12.2012 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно висновку № 4280/4281-12 вищевказаної експертизи від 24.05.2013 року було встановлено, що визначити варіанти розподілу житлового будинку по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з урахуванням часток власності ? та ? технічно не можливо, оскільки на ? частину будинку приходиться лише 24.2 кв.м., що не відповідає вимогам п.2.24 ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».
Таким чином неподільність даного будинку є однією із передумов в силу ст. 365 ЦК України для припинення права особи на частку у спільному майні.
Крім того спільне володіння та користування майном є неможливим виходячи з того, що протягом 10-ти років ОСОБА_1, тв. ОСОБА_2. були членами однієї сім'ї, оскільки знаходились у шлюбних відносинах з 01.06.2001 року по 05.08.2011 року.
Починаючи з 05.08.2011 року, тобто з моменту розірвання шлюбу сторони не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно, не пов'язані спільним побутом, не ведуть спільне господарство, Більш того між ними склались стійкі неприязнені відносини, які в будь-якому разі не можуть знайти спільну мову.
Крім того на протязі тривалого часу між сторонами існують судові спори: це спори про усунення перешкод в користуванні майном, встановлення порядку користування та стягнення моральної шкоди, спір про стягнення аліментів, про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, про захист честі та гідності та інші.
01.04.2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене рішення відповідно до якого між ними було встановлено порядок користування житловим будинком по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Даним рішенням також покладено на сторони обов'язки щодо здійснення перепланування та переобладнання житлового будинку, але будь-які дії сторонами з цього приводу не здійсненні, що також свідчить про неможливість спільного володіння та користування даним домоволодінням.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась. Причина неявки відповідача в судове засідання визнана неповажною. Згідно письмових заперечень ОСОБА_6, проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на відсутність підстав для припинення її частки в спільному сумісному майні, так як частка її та позивача є рівними. Тобто належна їй частка в спірному домоволодіння не є незначною. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою, а її згода на це відсутня. Крім того оцінка спірного домоволодіння здійснена експертом в 2013 році і на даний час вона могла змінитись. Вважає, що спільне володіння та користування спірним домоволодінням між нею та відповідачем можливе шляхом здійснення перепланування та переобладнання відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду від 01.04.2015 року. Крім того позивач в спірному домоволодінні взагалі не мешкає, а наявність між нею та позивачем неприязнених стосунків не свідчить про неможливість спільного володіння та користування спірними домоволодінням . Також припинення права власності на частку в спірному домоволодіння завдасть їй істотної шкоди так як позбавить її житла, яке є єдиним житлом, що належить їй. Іншого житла вона не має.
Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2001 року по 05.08.2011 року, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу.
25.12.2003 року на підставі договору дарування позивач ОСОБА_1. став власником домоволодіння, розташованого в сел. Новомиколаївка по вул. Молодіжній, 12 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, отримавши дане домоволодіння в дар від ОСОБА_7 що підтверджується копією договору дарування. .
Відповідно до договору дарування частини домоволодіння від 16.03.2010 року позивач ОСОБА_1, подарував відповідачці ОСОБА_2М,. ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: в сел. Новомиколаївка по вул. Молодіжній, 12 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 16.03.2010 року.
Таким чином судом встановлено, що сторони є співвласниками спірного домоволодіння, кожен по 1/2 частці.
Також судом встановлено, що починаючи з 2012 року між сторонами існує спір відносно зазначеного вище домоволодіння. Відповідач ОСОБА_2, зверталась до суду з позовом про розподіл спірного домоволодіння в натурі. В зв'язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи було встановлено, що розподіл житлового будинку в натурі відповідно до часток, які належать співвласникам є неможливим в зв'язку з чим ОСОБА_2, були змінені позовні вимоги на встановлення порядку користування спірним домоволодінням, які судом буди частково задоволені. Проте незважаючи на врегулювання спору між сторонами в судовому порядку, сторони не прийшли до врегулювання відносин між ними з приводу володіння та користування спірним домоволодінням , в зв'язку з чим подано позовну заяву про припинення права на частку одного із співвласників із виплатою грошової компенсації
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2)якщо річ є неподільною;
3) спільне володіння та користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Позивач як на підставу припинення права власності відповідача на частку в спільному сумісному майні посилається на дві підстави: річ є неподільною та частка кожному із співвласників не може бути виділена в натурі та спільне користування і володіння майном є неможливими.
Доказом того, що домоволодіння в сел. Новомиколаївка по вул.. Молодіжній, 12 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є неподільним підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 року у справі № 406/2192/2012 (провадження № 2/173/30/2015) за позовом ОСОБА_2М,. до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди) . Даний висновок зроблений на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4280/4281-12 від 24.05.2013 року згідно якої було встановлено, що визначити варіанти розподілу житлового будинку по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з урахуванням часток власності ? та ? технічно не можливо, оскільки на ? частину будинку приходиться лише 24.2 кв.м., що не відповідає вимогам п.2.24 ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» (а.с.20-23).
Таким чином домоволодіння по вул. Молодіжній, 12 в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, є неподільним і відповідно існує одна із підстав, передбачених ст. 365 ЦК України для припинення права власності на частку у спільному майні.
Суд вважає також і доведеною другу підставу на яку посилається позивач як на підставу припинення частки у спільній власності - це неможливість спільного володіння та користування спірним домоволодінням, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу існує спір з приводу володіння та користування спірним домоволодінням. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 року було визначено порядок користування між сторонами спірним домоволодінням, згідно якого встановлено, які з приміщень виділяються кожному із співвласників в користування, які залишаються в спільному користуванні, та які переобладнання та перепланування потрібно зробити сторонами.
Але як вбачається з дійсності, незважаючи на наявність рішення суду про визначення порядку користування спірним домоволодінням, сторони не приходять до консенсусу з цього питання. Що підтверджується перш за все поданням даного позову до суду. Ненаданням сторонами суду доказів про те, що ними виконано хоч частину обов'язків покладених на них рішенням суду від 01.04.2015 року, на забезпечення виконання встановленого порядку користування спірним домоволодінням. В своїх же запереченнях відповідач посилається на те, що позивач її до спірного домоволодіння не впускає, до державного виконавця на виклики не з'являється. Тобто сторонами не вчинено ніяких дій, спрямованих на виконання даного рішення суду. Натомість сторонами продовжуються чинитись перешкоди іншого плану щодо володіння та користування спірним домоволодінням. Крім того, рішенням суду про розірвання шлюбу встановлено, що сторони ставляться одне до одного агресивно, намагаються образити одне одного, їхнє спільне проживання є неможливим. Даний факт підтверджується і тим, що протягом тривалого часу після розірвання шлюбу між сторонами виникло безліч спорів, які розглядались та вирішувались в суді. Таким чином суд вважає, що факт неможливості спільного проживання знайшов своє підтвердження в суді.
Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що доведеними є дві підстави, передбачені ст. 365 ЦК України для припинення права спільної власності одного із співвласників.
Посилання відповідача на ст. 364 ЦК України стосовно якої виплата компенсації за частку в спільному майні можлива лише при згоді співвласника, частка якого припиняється, суд вважає безпідставними, так як позов заявлений з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, а не за ст. 364 ЦК України. Дані правові норми є різними за природою свого регулювання і кожна з них є підставою для пред'явлення самостійного позову.
Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо припинення права власності відповідачки на ? частину спірного домоволодіння.
Приймаючи таке рішення, суд вважає, що таке припинення права власності відповідачки на частку в спірному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам. А її посилання на те, що таким чином вона позбавляється житла суд вважає безпідставними виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2М,. була власником квартири АДРЕСА_1, яку 28.10.2014 року подарувала своєму синові ОСОБА_5 Таким чином крім права власності на частку в спірному домоволодінні відповідачка була власником і іншого житлового приміщення в якому постійно проживала. При цьому в період розгляду чисельних спорів між сторонами в суді відповідач добровільно за власною ініціативою відчужує належну їй квартиру, що суд розцінює як намагання відповідача погіршити свої житлові умови та перешкодити зверненню виконання рішення суду на належне їй житло. Крім того, відповідач відчужує належну їй квартиру не за оплатною угодою і не сторонній особі, а члену своєї сім'ї, своєму сину, що не позбавляє відповідачку права на користування даною квартирою. Відповідно до адресної довідки, та виходячи із листування з відповідачкою встановлено, що ОСОБА_2М,. на даний час зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Частка в даному домоволодінні належить на праві власності матері відповідачки, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину та свідоцтвом про народження відповідачки. Таким чином стверджувати, що відповідачка не має іншого житла, крім частки у спірному домоволодінні зробити неможна. Так як дані житлові приміщення, хоч і не належать на праві власності відповідачці, але перебувають у власності членів її сім'ї та близьких родичів. Крім того з моменту припинення шлюбних відносин між сторонами та розгляду спорів стосовно спірного домоволодіння, відповідачка жодного разу не зверталась до суду із зверненнями про її вселення у спірне домоволодіння в зв'язку з відсутністю іншого житла, що приводить до висновку про те, що відповідачка іншим житлом забезпечена і потреба проживати саме в належній їй частині спірного домоволодіння у відповідачки відсутня. Так як з огляду на наявність чисельних спорів між сторонами, спору з зазначеної вище підстави не існувало.
Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Таким чином позивачем виконана і умова передбачена ч. 2 ст. 365 ЦК України щодо припинення права власності на частку у спірному домоволодінні. Також суд вважає, що дана суму є значною та надасть відповідачці можливість при необхідності придбати інше житло у власність, що також підтверджує той факт, що припинення права власності на частку у спільному майні відповідачки не завдасть їй істотної шкоди.
Посилання відповідачки на те, що експертиза була проведена в 2013 році і на даний час вартість спірного домоволодіння могла змінитись, суд не приймає до уваги, так як згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких доказів щодо зміни вартості спірного домоволодіння на час вирішення спору відповідач суду не надала. Клопотань щодо призначення експертизи з цього приводу також не заявила Тому вартість спірного домоволодіння, визначена у висновку судової будівельно-технічної експертизи на час розгляду справи ніякими доказами не спростована і приймається судом.
Також безпідставним суд вважає тлумачення відповідачем терміну «співвласники» та неможливість звернення до суду за ст. 365 ЦК України, якщо співвласників лише двоє. Так як поняття співвласності визначає перебування майна і власності двох або більше осіб (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Крім того, особа, яка вважає, що її права або охоронювані законом інтереси порушення має право в будь-якому випадку звернутись до суду за тими підставами, які вона вважає порушеними.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити : та припинити право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на ? частку житлового будинку № 12 по вул. Молодіжній в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: сел., Новомиколаївка вул. Молодіжна, 12 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області право власності на ? частку житлового будинку № 12 по вул. Молодіжній в сел.. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 890 грн. 67 коп.,
Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_3 за позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні задовольнити .
Припинити право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на ? частку житлового будинку № 12 по вул. Молодіжній в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: сел., Новомиколаївка вул. Молодіжна, 12 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області право власності на ? частку житлового будинку № 12 по вул. Молодіжній в сел.. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 890 грн. 67 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Заочне рішення можу бути оскаржене відповідачем протягом 10 днів з моменту його отримання, шляхом подачі заяви про його скасування до Верхньодніпровського районного суду.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги та /або заяви про скасування заочного рішення, якщо апеляційна скарга та/або заява про скасування заочного рішення не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, та/або заяви про скасування заочного рішення. рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, або перегляду справи. судом, який постановив заочне рішення, якщо рішення не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.