АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2144/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 72 Добриднюк Н.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М., Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року у справі за заявою прокурора прокуратури Лисянського району Черкаської області в інтересах держави в особі Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и л а :

19 лютого 2015 р. прокурор прокуратури Лисянського району Черкаської області в інтересах держави в особі Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_7, мешканець с. Босівка, Лисянського району, Черкаської області, що підтверджується актовим записом про смерть № 4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, відповідно до якого площа земельної ділянки становить 2,52 га.

Згідно інформації Босівської сільської ради від 16 лютого 2015 р. № 38, під час складання списків власників державних актів на право приватної власності на землю та згідно справи щодо передачі у приватну власність земельних часток (паїв) співвласникам землі колишньої агрофірми «Дружба» було помилково вказано в графі прізвище «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7», в результаті чого Державний акт про право приватної власності на землю помилково було видано на ОСОБА_7 За таких обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 є однією і тією ж особою, а Державний акт на право приватної власності на землю площею 2,52 га, серії НОМЕР_1, виданий 08 червня 2001 р. на ім'я ОСОБА_7 фактично належить ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Спадкоємці за законом чи заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини не звернулися.

Тому, прокурор просив суд встановити факт належності ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 р., Державного акту про право приватної власності на землю площею 2,52 га, серії НОМЕР_1 від 08 червня 2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 340, виданого на ім'я ОСОБА_7; визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 відумерлою та передати її у власність територіальної громади с. Босівка в особі Босівської сільської ради.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 р. заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано спадщину, що складається із земельної частки розміром 2,52 га., яка розташована в межах Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області та відкрилась після смерті ОСОБА_7 - відумерлою.

Передано у власність територіальної громади в особі Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області земельну частку (пай) розміром 2,52 га., що входила до спадкового майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Не погоджуючись з рішенням суду від 02 квітня 2015 р., ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви прокурора.

При цьому зазначила, що прокурором та судом не встановлено, чи є спадкоємці у померлого ОСОБА_7, який проживав разом з нею. Стверджує, що їй не було відомо про спірну земельну ділянку, тому заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона не подавала, про смерть батька її не повідомили, де він знаходився на день смерті їй, також, не було відомо.

Для об'єктивного вирішення справи просила суд апеляційної інстанції витребувати у місцевого суду та дослідити цивільну справу за її позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Судова колегія заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дослідивши на вимогу ОСОБА_6 матеріали цивільної справи № 700/560/16-ц за позовом ОСОБА_6 до Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи заяву прокурора Лисянського району Черкаської області про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, відумерлою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Лисянської державної нотаріальної контори не зверталися, а тому маються підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та зокрема підтверджено актовим записом про смерть № 04 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р., що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в с. Босівка Лисянського району Черкаської області у віці 73 років помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 При цьому, в якості заявника вказано сусіда ОСОБА_9 мешкаючого по АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_7, відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 2,52 га., розташовану на території Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 18 березня 2015 р. заяву прокурора про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задоволено. Встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 08 червня 2001 р. на земельну ділянку в адміністративних межах Босівської сільської ради, площею 2,52 га, виданий на ім'я ОСОБА_7 належить ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. а. с. 17.

Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином підставами визнання спадщини відумерлою є: фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

За викладеного, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у с. Босівка Лисянського району Черкаської області, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої, також, у с. Босівка яке станом на час звернення прокурора прокуратури Лисянського району Черкаської області з даною заявою, а саме станом на 19.02.2015 р., у встановленому законом порядку, успадковане не було, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви прокурора.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, перевіряючи вимоги апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Статтею 292 ЦПК України визначено, що, зокрема особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіряючи те чи вирішив суд першої інстанції питання про права або обов'язки ОСОБА_6, при ухваленні оскаржуваного нею рішення, колегія суддів аналізує надані останньою, в підтвердження вимог апеляційної скарги, докази.

Так, ОСОБА_6, як донька померлого ОСОБА_7, будучи потенційним спадкоємцем за законом та оскаржуючи судове рішення у даній справі посилається на те, що вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже відповідно до вимог законодавства прийняла спадщину.

Проте дане твердження спростовується наступним.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до додатків, до апеляційної скарги ОСОБА_6, в підтвердження заявлених вимог, долучено лише копію оскаржуваного судового рішення та копію рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 р. яким у задоволенні її позову до Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено.

З довідки Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 338 від 03.11.2014 р. вбачається, що ОСОБА_7 мав у своїй власності земельну ділянку (пай), спадкоємці за законом чи заповітом із заявами про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини до Босівської сільської ради не звертались а. с. 7.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 700/560/16-ц за позовом ОСОБА_6 до Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, колегією суддів встановлено наступні обставини.

Так, згідно довідки виконавчого комітету Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 299 від 01.07.2015 р., померлий ОСОБА_7 на день сметрі ІНФОРМАЦІЯ_3 р. проживав без реєстрації в с. Босівка Лисянського району Черкаської області. (цивільної справи № 700/560/16-ц а. с. 12).

Даний факт стверджується і приведеним актовим записом про смерть № 04 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в якому в якості адреси проживання померлого ОСОБА_7 зазначено адресу проживання: АДРЕСА_1

Разом з тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Тинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області № 523 від 30 червня 2016 р., наданої ОСОБА_6 при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 р. проживав разом з дочкою ОСОБА_6 в с. Тинівка Жашківського району Черкаської області. (цивільної справи № 700/560/16-ц а. с. 11).

З повторного свідоцтва про смерть від 15 травня 2015 р. серія НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в с. Босівка Лисянського району Черкаської області у віці 73 років помер ОСОБА_7, про що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. складено відповідний актовий запис № 04 виконавчим комітетом Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. (цивільної справи № 700/560/16-ц а. с. 8).

Зважаючи на протирічливість приведених довідок, колегія суддів вважає належним доказом саме довідку Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 299 від 01.07.2015 р., оскільки згідно актового запису про смерть та свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер по-перше ІНФОРМАЦІЯ_3 р., а по-друге помер саме в с. Босівка Лисянського району Черкаської області.

Постановою державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 17.07.2015 р. ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р. відмовлено, при цьому зазначено, що заявник спадщину не прийняв жодним із передбачених законом способів. (цивільної справи № 700/560/16-ц а. с. 10).

За викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що незважаючи на те, що суд першої інстанції не залучив ОСОБА_6 до участі у справі в якості заінтересованої особи, проте ОСОБА_6 не доведено того, що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Таким чином, враховуючи, що посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року у справі за заявою Прокуратури Лисянського району Черкаської області в інтересах держави в особі Босівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :