У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 25 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року, - в с т а н о в и л а: У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 30 вересня 2014 року вона перебуває із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З січня 2015 року шлюбні відносини із відповідачем припинені, син проживає разом із нею. На теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча, на її думку, має таку можливість, отримуючи дохід від закордонних рейсів як моряк. З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на щомісячне утримання дитини у розмірі 4 тис. грн та на її утримання у розмірі 2 тис. грн до досягнення дитиною трьох років. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 9 липня 2015 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 9 липня 2015 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в частині способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 4 тис. грн до його повноліття, починаючи з 9 липня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 2 тис. грн щомісячно, починаючи з 9 липня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами, ст. ст. 84, 184 СК України, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на користь дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, відсутні дані про наявність у нього постійного місця роботи або стабільної роботи на території України. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що апеляційним судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й