Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2702/15-ц
Провадження № 2/332/25/16
29 листопада 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
за участю секретаря Кравець І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» (далі по тексту ПАТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами взятих на себе зобовязань.
Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, повідомлені про час і місце судового розгляду належним, повторно в судове засідання не зявились, не повідомивши причини неявки. Від них не надійшло заяв про розгляд справи у їх відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідачів, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК).
З метою забезпечення виконання боржником зобов'язань перед кредитором за вказаним кредитним договором, 19.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 5529564. Умовами вказаного договору передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо (а.с. 44-49).
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», що підтверджується документально (а.с. 68-73).
25.02.2011 р. між ОСОБА_2 та позивачем було укладено Додаткову угоду № 10541390 (а.с. 31-34), а 16.09.2014 року - Додаткову угоду № 2 (а.с. 35-40) до кредитного договору № 5505387. Згідно з умовами вказаних угод сторони дійшли згоди про додаткове надання позичальнику другого траншу у розмірі 6716 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 520,62 дол. США на погашення частини заборгованості позичальника за раніше наданим першим траншем кредиту.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з вимогами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір, додаткові угоди до нього та договір поруки укладені сторонами у письмовій формі, підписані уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто ОСОБА_2 Зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Відповідачами вони не оспорені та в судовому порядку недійсними не визнані. Відтак, вказані правочини є чинними, тому відповідно до положень ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами в договорі строк.
Під час розгляду справи встановлено, що позичальник допустила порушення умов договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за їх користування, у звязку з чим утворилась заборгованість.
Правовим наслідком порушення виконання зобовязання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка.
Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобовязаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання.
Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, останній зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення.
Згідно з п. 5.5. кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2.-4.3.6. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1 % від суми одержаного кредиту.
Крім того, згідно з п. 5.4. кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених пп. 4.3.1 кредитного договору, боржник зобов'язаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 10 % від мінімальної страхової суми, на яку згідно вимоги зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.
Відповідно до п. 4.3.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний протягом строку дії кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з позивачем, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатись на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості позичальника за основною сумою кредиту і не меншою дійсної вартості майна (за договорами страхування майна) на момент укладення таких договорів страхування, а за договорами страхування нерухомого майна - не меншою, ніж його повна (оціночна) вартість, зазначена в договорі забезпечення. На підтвердження виконання умов цього пункту відповідач зобов'язаний до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, надавати банку, як вигодонабувачу, по одному оригінальному примірнику цих договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі за період, на який було поновлено дію договорів страхування.
Але, строк дії договору страхування №570118450.13 від 23.07.2013 року закінчився та не був продовжений відповідачем, мінімальна страхова сума за даним договором складала 175 992 грн.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 15.04.2016 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу було видано виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5505387 від 19.07.2007 р. за період з 26.12.2014 р. по 27.03.2016 р.
Але, постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.10.2016 р., вказаний виконавчий напис було повернуто позивачеві без виконання.
Згідно з розясненнями, що містяться у абз. 3 п. 17 постанови № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.
Враховуючи відсутність реального виконання ОСОБА_2 свого зобовязання за кредитним договором, повернення державним виконавцем виконавчого напису нотаріуса банку без виконання та предявлення у цій справі ПАТ «ПУМБ» позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором з позичальника та поручителя, судом встановлено існування у ПАТ «ПУМБ» субєктивного цивільного права щодо стягнення з відповідачів заборгованості, що виникла за спірним кредитним договором.
Враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України та обсяг обовязків поручителя ОСОБА_3, визначений умовами договору поруки, суд вважає за необхідне суму заборгованості, яка утворилась через порушення боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Позивачем документально підтверджено відповідними платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 3654 грн. (а.с. 1).
Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З наведених підстав, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1827 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» судовий збір по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна