Ухвала

іменем україни

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округа Чупрун Тетяна Анатоліївна, Приазовська районна державна нотаріальна контора, про визнання нікчемним правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Але під час оформлення документів він дізнався про наявність заповіту, складеного його батьком на користь відповідача, який був посвідчений 12 грудня 2009 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області. Вказаний заповіт позивач вважає нікчемним, оскільки підпис від імені ОСОБА_6 виконаний іншою особою.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_6 Приазовською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа.

Згідно заповіту від 12 листопада 2004 року, посвідченого секретарем виконкому Долинської сільської ради, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті належний йому земельний пай заповідав ОСОБА_4

Відповідно до заповіту від 12 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., ОСОБА_6, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно без погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_5 В заповіті зазначено, що його текст записано нотаріусом зі слів заповідача вірно та до підписання прочитано ним вголос у присутності нотаріуса. Цей заповіт складено і посвідчено в двох примірниках, кожний з яких власноручно підписаний заповідачем. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

Висновком судової почеркознавчої експертизи від 21 грудня 2015 року підтверджено той факт, що рукописні записи розшифровки прізвища ОСОБА_6 в заповіті від 12 листопада 2004 року, який посвідчений секретарем виконкому Долинської сільської ради Рибак С.О., в графі «Підпис»; в заповіті від 12 грудня 2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., в графі «Підпис»; підписи в договорі оренди землі від 01 жовтня 2014 року, укладеному між ОСОБА_6 та головою фермерського господарства «Віт-Агро» в графі «РЕКВІЗИТИ І ПІДПИСИ СТОРІН, ОРЕНДОДАВЕЦЬ Підпис»; в акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (без дати), укладеному в смт. Верхній Рогачик в графі «Підпис»; в акті про визначення меж земельної ділянки в натурі (без дати) укладеному в смт. Верхній Рогачик в графі «Орендодавець» ОСОБА_6, виконані однією особою, що підтверджує їх виконання саме померлим ОСОБА_6

При цьому експерт зазначає, що рукописні записи «ОСОБА_6.» в графі «Підписи» обох примірників заповіту від 12 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А., виконані самим ОСОБА_6

За змістом статей 1233, 1247, 1254 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що заповіт ОСОБА_6 від 12 грудня 2009 року відповідає як загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст. 203 ЦК України), так і загальним вимогам щодо форми заповіту, які визначені ст. 1247 ЦК України, а саме: спірний заповіт складено у письмовій формі, зазначені місце та час його складання, на ньому мається підпис заповідача ОСОБА_6 Заповіт посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К. Гримич