Справа № 673/439/16-ц
Провадження № 2/673/308/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді -Лукіянець Т.В.

з участю секретарів судового засідання -Ясінської М.О., Падневич І.О.,

позивача-ОСОБА_3.,

відповідачів-ОСОБА_12., ОСОБА_1,

представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Деражня цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4,

ОСОБА_1,

ОСОБА_5

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації

про визнання такими, що втратили право користування житлом

встановив:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_4 ( далі відповідач №1), ОСОБА_1 (відповідач №2) та ОСОБА_5.(відповідач №3) про визнання такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що являється власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі являються зареєстрованими за вказаною адресою, проте відповідачі №1 та №2 із 2014 року, а відповідач №3 із 2011 року не проживають у спірному житлі.

Із врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив спільно із відповідачем №2 та відповідачем №3 із означених підстав визнати такими, що втратили право користування житлом неповнолітніх дітей останніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою суду від 08.08.2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Службу у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в заяві.

Відповідачі №1 та №2 заперечили проти позовних вимог, вказала що змушені були залишити житло через нестерпні умови проживання, які склалися в силу неприязних стосунків із позивачем та його дружиною. Намагалися вселитися в дане житло, однак стороною позивача створювалися перешкоди, що змусило їх винаймати житло.

Відповідач №3 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки, суд не повідомляла, проте неодноразово належним чином повідомлялася судом про слухання справи

За таких обставин, суд рахує за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача №3.

Представник Служби у справах дітей Деражнянської РДА в судовому засіданні при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 являється власником квартири АДРЕСА_1

Згідно довідок Лозівської селищної ради №347 від 09 березня 2016 року та №907 від 26.08.2016 року за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та члени його сім?ї, в тому числі, дочки -ОСОБА_4, ОСОБА_1 з неповнолітньою дитиною ОСОБА_7 та падчерка -ОСОБА_5 із неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.10; 17).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 09.03.2016 року дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не проживають у спірному житлі з 2014 року, а падчерка ОСОБА_5 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 2011 року (а.с.7).

Вказані обставини підтвердили відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та не спростувала відповідач ОСОБА_5

Крім того, вказані обставини були підтверджені показаннями свідка ОСОБА_10, яка також зазначила, що відповідачі не намагалися вселитися в житло та періодично мали можливість відвідували своїх сестер та брата за місцем реєстрації.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, сервітутне право користування житлом набувається членами сім?ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім?ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім?ї з власником житла та ведення спільного господарства.

Наведені відповідачами №1 та №2 обставини з приводу того, що близько двох років мешкають у найманих квартирах, свідчать про те, що відповідачі втратили інтерес до спірного житла (а саме намір проживати в ньому, а не лише бути зареєстрованими).

В силу вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.. 61 цього Кодексу.

Всупереч цьому, відповідачі №1 та №2 не надали належних та допустимих доказів в підтвердження посилань в частині намагання їх вселитися та відповідно створення перешкод з боку позивача ОСОБА_3 у вселенні до спірного будинку.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд відхиляє показання свідка ОСОБА_11 в частині намагання відповідачів №1 та №2 вселитися у спірне житло, як недопустимий доказ та при цьому також враховує, що останній відомі обставини справи лише зі слів відповідачів, з якими свідок перебуває у дружніх стосунках.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідачів №1 та №2 є безпідставними, відповідачі понад рік без поважних причин були відсутні за місцем проживання в АДРЕСА_2, а тому разом із дітьми ОСОБА_7 та відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 втратили право користування даним житлом.

При цьому право користування спірним житлом дітей відповідачів не є самостійним, а походить від права користування вказаним житлом відповідачів. В разі втрати відповідачами №2 та №3 права користування житловим приміщенням їх діти також втрачають право користування ним, самостійно за ними право користування житлом позивача збереженню не підлягає.

Таким чином, неповнолітні діти відповідачів №2 та №3 також втратили право на користування належним позивачу жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цієї підстави підлягає стягненню в рівних частках із відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., що становитиме 183, 74 грн. з кожного.

Керуючись ст..ст. 10,11,60,212-214 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі -183грн.74коп.з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Повний текст рішення виготовлений 03.10.2016 року.

Суддя: Т. В. Лукіянець