Справа № 129/3208/15-ц
Провадження по справі № 2/129/81/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ковчежнюка В.М.,

з участю секретаря Хохлюк У.Ю.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки Кунянська сільська рада Гайсинського району, - про визнання заповіту недійсним,

Встановив

16.11.2015 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим 07.12.2015 р. і 04.02.2016 р. позовом про визнання посвідченого 12.06.2003 р. заповіту померлої 09.03.2015 р. ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 недійсним, посилаючись на те, що він був складений її похилого віку неосвіченою матірю під тиском відповідачки, покійна була неспроможна розуміти свої дії внаслідок зловживання алкоголем, через поганий зір без сторонньої допомоги не могла ознайомитися з текстом заповіту, ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою обманула ОСОБА_5, пообіцявши взамін на заповіт на її ім'я доглядати свою бабу, але обіцянку не виконала; крім того заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Кунянської сільської ради Гайсинського району без рішення виконкому про надання таких повноважень, прочитано вголос, тому що ОСОБА_5 була без окулярів і сама не змогла його прочитати, але запису про це в заповіті не зроблено.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, уточнила і просила задовільнити його повністю з підстави підписання ОСОБА_5 спірного заповіту під впливом обману з боку внучки ОСОБА_6, вираженого в обіцянці доглянути спадкодавицю перед смертю, якої спадкоємиця за заповітом не виконала, а також складання його неповноважною посадовою особою й невнесення в текст заповіту відмітки про оголошення нею змісту заповіту спадкодавиці, яка через відсутність окуляр сама його не читала.

Допитана як свідок відповідачка проти задоволення позову заперечила і пояснила, що ОСОБА_5 в 2003 р. жила з нею в с.Коритне Одеської області, після повернення з с.Куни, куди їздила відвідати сестру, дала їй текст заповіту, до того про намір ОСОБА_5 складати заповіт саме на неї вона не знала; вказала, що бабуся алкоголем не зловживала, була працьовита і мала медаль за доблесну працю, бачила як всі люди похилого віку в очках, все розуміла і зробила заповітне розпорядження по своїй добрій волі без будь-чийого і її незаконного впливу, тиску чи обману під час проживання у неї, бо жити з дочкою було нестерпно; ОСОБА_5 вважала, що майно заповість тому, хто її обійде, про що писала в долученому до справи листі; перед смертю ОСОБА_5 поїхала в с.Куну, бо хотла побути з рідною сестрою і там померти й бути похованою.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки у вирішенні спору поклалася на розсуд суду, на допит її як свідка згоди не дала і пояснила, що 12.06.2003 р. ОСОБА_5 прийшла в сільську раду з паспортом і попросила зробити заповіт на онуку ОСОБА_6, на зауваження, що є ще рідна дочка ОСОБА_3, сказала, що в неї з дочкою погані стосунки, тому складає заповіт на онуку; заповіт нею було виготовлено і прочитано вголос без сторонніх осіб, після чого ОСОБА_5 його підписала, розписалась в реєстрі, сплатила передбачені законом кошти; заявила, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» вона уповноважена посвідчувати заповіти без спеціального на те рішення виконкому.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити з таких міркувань.

Доведено, що 12.06.2003 р. ОСОБА_5 добровільно, усвідомлюючи свої дії та їх наслідки, без будь-якого стороннього впливу (тиску чи обману) на випадок своєї смерті заповіла все свої майно онуці ОСОБА_6, заповіт посвідчено секретарем виконкомом Кунянської сільської ради Гайсинського району за встановленою законом процедурою, до самої смерті ОСОБА_5 09.03.2015 р. заповіт свій вона не змінила і не скасувала, хоча мала таку можливість, достовірних доказів про те, що ОСОБА_5 заповіла своє майно онуці внаслідок незаконного стороннього впливу (тиску чи обману) з боку ОСОБА_6 позивачка не надала; секретар Кунянсьої сільської ради посвідчувала 12.06.2003 р. заповіт ОСОБА_5 за відсутності рішення виконавчого комітету цієї ради про надання секретарю права на вчинення нотаріальних дій.

Спірні правовідносини у системному (комплексному) взаємозвязку регулюються:

- ст.37 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти (крім секретних); контроль за організацією нотаріальної діяльності уповноважених на це

- ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за якою до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад);

- п.2 розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25.08.1994 р. №22/5, за яким нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад народних депутатів вчиняють лише ті посадові особи виконавчого комітету ради, на яких рішенням виконкому цієї ради покладено обовязок на вчинення таких дій;

- п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», відповідно до якого у разі посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних дій, вона не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми;

- абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за яким щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності;

- ч.1 ст.1257 ЦК України, згідно з якою заповіт, складений особою, яка не мала на це права, є нікчемним;

- ч.2 ст.215 ЦК України, відповідно до якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки заповіт зроблено ОСОБА_5 добровільно, з повним усвідомленням значення своїх дій та їх наслідків, посвідчений він секретарем Кунянської сільської ради Гайсинського району 12.06.2003 р. з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення, але за відсутності рішення виконкому цієї ради про покладення на секретаря повноважень вчиняти нотаріальні дії, тобто особою, яка не мала права посвідчувати заповіт, то він є нікчемним, а визнавати недійсним нікчемний заповіт немає законних підстав, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

- викладеними вище показаннями допитаної як свідка ОСОБА_4;

- показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що померла 09.03.2015 р. баба відповідачки ОСОБА_5 тривалий час (з 2002 р. по 2008 р.) проживала з нею спочатку в с.Коритне Балтського району Одеської області, а потім в с. Миколо-Комишувата Красноградського району Харківської області, відповідачка доглядала за ОСОБА_5 і завжди була в добрих відносинах з нею, за життя ОСОБА_5 розповідала, що з власної волі зробила заповіт на онуку ОСОБА_6; ОСОБА_5 розуміла та усвідомлювала свої дії, не зловживала алкоголем та була психічно врівноваженою;

- заповітом ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6, посвідченим 12.06.2003 р. секретарем Кунянської сільської ради Гайсинського району з підписом спадкодавиці «ознайомлена» (копія а.с.11);

- свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 314896 від 12.03.2015 р., відповідно до якого 09.03.2015 р. в с.Куна померла ОСОБА_5 (а.с.12);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 36 від 10.03.2015 р., згідно з яким 09.03.2015 р. померла ОСОБА_5 , причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна кардіоміопатія (а.с.13);

- спадковою справою № 220/2015 майна померлої 09.03.2015 р. ОСОБА_5, відповідно до якої спадщину прийняли: за заповітом - ОСОБА_4, за законом ОСОБА_3 (а.с.87-102);

- довідкою № 36 від 27.01.2016 р. про те, що ОСОБА_5 з 2002 р. по 2006 р. проживала з онукою ОСОБА_6 в с.Коритне Балтського району Одеської області (а.с.108);

- довідкою № 17 від 18.01.2016 р. про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала з онукою ОСОБА_6 в с.Миколо-Кошмишувата Красноградського району Харківської області з 2006 р. по 2008 р. без реєстрації (а.с.107);

- оголошеними в судовому засіданні з дозволу відповідачки листами ОСОБА_5 до онуки ОСОБА_6 від 09.01.2001 р., 13.03.2001 р., 16.01.2002 р., з яких видно наявність добрих стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і поганих між ОСОБА_5 і її дочкою, позивачкою по справі, а також бажання ОСОБА_5 заповісти своє майно тому, хто її догляне (а.с.109-118);

- повідомленнями Кунянської сільської ради Гайсинського району та архівного відділу Гайсинської РДА про відсутність рішення виконкому Кунянської сільської ради про надання секретарю повноважень вчиняти нотаріальні дії (а.с.170,185);

- рішенням про обрання 17.04.2002 р. ОСОБА_11 секретарем Кунянської сільської ради та її виконкому, посадовими обовязками секретаря виконкому (а.с.154,171), в яких відсутні повноваження секретаря на вчинення нотаріальних дій.

При цьому показання позивачки, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_5 склала заповіт під тиском онуки ОСОБА_6 за умови, що остання доглядатиме ОСОБА_5, яка була неосвіченою, неспроможною розуміти свої дії, зловживала алкоголем, погано бачила і без сторонньої допомоги не могла ознайомитися з текстом заповіту, суд до уваги не бере як небезсторонні й через це недостовірні і спростовані зазначеними вище доказами в їх сукупності, а доводи і свідчення про неспроможність оцінювати свої дії на час складання заповіту можуть бути підтверджені лише висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, про що позивачці було розяснено, але клопотання про її призначення вона не заявила; крім того, якби заповідальне розпорядження ОСОБА_5 на ОСОБА_6 зробила внаслідок обманних обіцянок останньої, то після їх невиконання заповіт скасувала б, але цього зроблено не було, що свідчить про відсутність цієї обіцянки з боку відповідачки; до того ж обман та примус не можуть бути підставами визнання недійсним одностороннього правочину, яким є заповіт, в силу відсутності потерпілої сторони.

Питання про стягнення судових витрат вирішується на підставі до ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку 4000 грн., які відповідачка сплатила за надання юридичної допомоги (а.с.63) і які належить стягнути на її користь з позивачки як такі, що відповідають межам, встановленим ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (12 год. 41 хв.: 12.01.2016 р. 2 год.20 хв., 04.02.2016 р. 2 год. 50 хв., 26.02.2016 р. 1 год. 15 хв., 04.03.2016 р. 1 год. 4 хв., 25.03.2016 р. 3 год. 6 хв., 21.04.2016 р. 2 год. 6 хв.; 1378*40/100=551,20 грн. за 1 год.; 551,20*1/60= 9,20 грн. за 1 хв.; 551,20*12=6614,40 грн.; 9,20*41=377,20 грн.; 6614,40+377,20=6991,60 грн.>4000 грн.).

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Вирішив

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки Кунянська сільська рада Гайсинського району, - про визнання заповіту недійсним, - через безпідставність.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: