БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/214/16
Справа № 356/1466/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2016 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючий суддя Капшученко І. О.,
при секретарі Мамей Н. І.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач зареєстрований разом з ним, його дружиною та неповнолітнім сином в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, проте фактично там не проживає з червня 2015 року та особистих речей в ньому не зберігає. На усні звернення до відповідача знятись з реєстрації у зв'язку зі зміною місця постійного проживання ОСОБА_2 не реагував. Протягом тривалого часу позивач змушений нести витрати щодо сплати комунальних послуг відповідно кількості зареєстрованих за вказаною адресою осіб, а також не може оформити субсидію. В обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 71, 107, 156, 167 ЖК України. Відтак, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.20,23).
Відомості адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 16).
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2217 від 26.07.2006, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.08.2006, реєстраційний номер № 1947892 (а.с. 5,8).
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого 11.05.1994 виконкомом Березанської міської Ради Баришівського району Київської області, відповідач ОСОБА_2 є сином позивача, відтак, згідно ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 ЖК України являється членом сім'ї власника спірного житлового будинку (а.с.9).
Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов № 798 від 11.07.2016 року (а.с.12).
Згідно із вимогами ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав для предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.
За змістом ст. 214 ЦПК України вибір та застосування правової норми є виключною прерогативою суду, зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.
Для визначення матеріального закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, необхідно виходити із фактичних обставин, які наведені у позовній заяві.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач з червня 2015 року фактично не проживає в спірному будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, відтак, втратив право користування ним, обґрунтовуючи свої позовні вимоги ст. 71, 107, 167 ЖК України. Проте вказані норми регулюють правовідносини найму житла державного та громадського житлового фонду (ст. 71, 107 ЖК України) та найму приватного житлового фонду (ст. 167 ЖК України).
На відміну від цього, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку, відтак, суд не бере до уваги обґрунтування ним своїх позовних вимог ст. 71, 107, 167 ЖК України.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Отже, обов'язковими умовами, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником, є статус члена сім'ї власника житла та факт спільного проживання разом з ним.
Натомість згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відтак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації. З урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 317, ст. 391, ст. 405 ЦК України, п. 2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляди справи апеляційним судом.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Березанського міського суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя І. О. Капшученко