Справа № 127/2-421/10
Провадження № 6/127/439/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Боднар В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання судового рішення у цивільній справі № 2-421/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 березня 2010 року в цивільній справі №2-421/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, вирішено, зокрема, звернути стягнення на квартиру загальною площею 56,1 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ( на підставі договору іпотеки № VIW3GK від 24.12.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

19 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до суду заяву про зміну способу виконання рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 22 березня 2010 року шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» повноваження на проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, належне на праві власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з правом отримання витягу з даного реєстру, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у цьому реєстрі, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з можливістю здійснення ПАТ КБ Приватбанк всіх передбачених нормативно-правовими актами держави, дій необхідних для продажу предмету іпотеки. Зміну способу виконання судового рішення заявник обґрунтовує обставинами, що повязані із змінами у законодавстві, зокрема, введенням в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зміною порядку реєстрації прав на нерухоме майно та порядку надання інформації з вказаного реєстру прав, що унеможливлює виконання рішення.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити

Представник відповідача подала заперечення на цю заяву, яку мотивувала дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та строками виконання судового рішення.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Разом з тим, суд відмічає, що ст. 373 ЦПК не обмежує відповідне право суду певним строком: воно може бути реалізоване в будь-який час після набрання рішенням суду законної сили і до його фактичного виконання, але в межах строку предявлення виконавчого документа до виконання. На вказане звертає увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 березня 2010 року в цивільній справі №2-421/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, вирішено, зокрема, звернути стягнення на квартиру загальною площею 56,1 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ( на підставі договору іпотеки № VIW3GK від 24.12.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення набрало законної сили 02 квітня 2010 року. Виконавче провадження з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє.

Суд звертає увагу, що дійсно з 01 січня 2013 року відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно і обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (втратила чинність на підставі постанови КМУ від 17 жовтня 2013 року №868) ведений в дію Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, який діє за «явочним» принципом, та змінений порядок реєстрації прав на нерухоме майно.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, стягувач лише 19 жовтня 2015 року звернувся до суду з відповідною заявою (рішення набрало законної сили 02 квітня 2010 року), тобто поза межами строку предявлення виконавчого документа до виконання. При цьому суд відмічає, що відсутність самого виконавчого документа (стягнення проводиться шляхом продажу обєкту самим позивачем) не розширює відповідне право.

До того ж суд відмічає, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільнення від його виконання. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій».

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 10 червня 2015 року (справа №6-333цс15).

Як слідує з матеріалів справи обєкт продажу відповідає всім вказаним критеріям, протилежного судом не встановлено, а тому в разі своєчасного звернення заявника слід враховувати вказані положення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання судового рішення у цивільній справі № 2-421/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: