Справа № 466/3008/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Моргун Олександр Сергійович, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Моргун Олександр Сергійович, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.11.2004 р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики за яким, він позичив ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн. які вона зобов'язувалась повернути до 25.11.2005 року, про що було складено відповідну розписку. Позичені кошти ОСОБА_4 не повернула. Як йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, не повернувши позичених коштів. Також, як йому стало відомо, що після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянку кадастровий № НОМЕР_3, та спадкоємцем який успадкував майно, є відповідач ОСОБА_2 Стаття 1282 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідач відмовляється задовільнити мої вимоги як кредитора одноразовим платежем, а тому, він не вправі був отримувати свідоцтво про право на спадщину. Оскільки, сума позики мені не повернута до даного часу, я прошу суд накласти стягнення на спадкове майно, визнавши за мною право власності на таке, визнавши недійсним Свідоцтво про право власності на спадщину за законом та скасувати реєстрацію права власності.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, та пояснив, що він є спадкоємцем ОСОБА_4, та йому відомо, що дійсно ОСОБА_4 позичила в позивача грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн. які вона зобов'язувалась повернути до 25.11.2005 року, однак такі не повернула, оскільки померла. Позивач звертався до нього як до спадкоємця з вимогами про повернення суми позики, однак він не має змоги такі повернути одноразовим платежем, через відсутність коштів, і не заперечує щодо стягнення на майно, яке було передане йому у натурі, а саме на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3.

Відповідачі приватний нотаріус ЛМНО Моргун О.С. та представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З розписки від 18.11.2004 року складеної ОСОБА_4 вбачається, що остання позичила в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч гривень), які зобов'язувалась повернути до 25 листопада 2005 року.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не повернула грошових коштів у визначений в розписці строк, оскільки померла 10.11.20105 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина яку прийняв відповідач ОСОБА_2

З Свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого 24 березня 2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргун О.С. зареєстроване в реєстрі за № 446 вбачається, що таке видане на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно, а саме: земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3 розміром 0,0533 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_4, виданого Виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради народних депутатів 27.11.2000 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2497.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А отже, оскільки ОСОБА_4 не повернула позики, відповідно обов'язок щодо повернення такої покладено на ОСОБА_2 як на спадкоємця.

Згідно ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки, на час видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 не були задоволені вимоги кредитора - позивача, а тому, підстав для видачі Свідоцтва про право на спадщину не було, а отже таке підлягає визнанню недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

А отже, оскільки Свідоцтво про право власності на спадкове майно підлягає визнанню недійсним, а тому, підлягає і скасуванню запис про проведену державну реєстрацію прав власності на підставі вказаного свідоцтва.

Як зазначав відповідач ОСОБА_2, він не в змозі задовільнити вимоги позивача шляхом одноразового платежу через відсутність коштів, а тому, не заперечує щодо накладення стягнення на майно, яке було передане йому у натурі шляхом визнання права власності на таке за позивачем.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення вимог позивача шляхом накладення стягнення на спадкове майно, шляхом визнання права власності на таке за позивачем, а тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1049, 1218, 1282, 1301 ЦК України,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на спадщину за законом видане 24 березня 2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргун О.С. зареєстроване в реєстрі за № 446.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 ( ідн. № НОМЕР_1) на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3 розміром 0,0533 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20242913 від 24.03.2015 16:51:06.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідн. № НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3 розміром 0,0533 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - в порядку накладення стягнення на спадкове майно.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г. Б. Білінська