У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті свого батька ОСОБА_5, ОСОБА_2 успадкував земельну ділянку АДРЕСА_1. Також, до спадщини увійшли 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається в цілому з одного житлового кам'яного будинку під літерою «А», житловою площею 219,5 кв. м та надвірних будівель: «Э» - веранда, «XI» - вбиральня, «PI» - веранда, «Э1» - альтанка, XXI-XXIII - мостіння, 25-29 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 1348 кв. м, з яких: 869 кв. м знаходяться у фактичному користуванні, 479 кв. м у приватній власності. Позивачі також вказують, що відповідач є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласниці частини домоволодіння - ОСОБА_6, та своїми діями чинить співвласникам домоволодіння, розташованого за зазначеною адресою та прилеглому до земельної ділянки домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2, належного ОСОБА_3, перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0654 га шляхом огородження захопленої частини земельної ділянки цегляним парканом та металевою сіткою, чим позбавив співвласників доступу у користуванні земельною ділянкою а також позбавив технічні служби можливості обслуговувати повітряну високовольтну лінію електропередач (ЛЕП) та колодязь з питного водопостачання.

Позивачі вказують, що ОСОБА_4 є одним із спадкоємців померлої та взагалі не є власником частини земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, оскільки з дня смерті його матері ОСОБА_6 відкрилася спадщина лише на 1/5 та 21/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Вважають, що оскільки померлою співвласницею частини житлового будинку право власності на земельну ділянку для обслуговування домоволодіння АДРЕСА_3 не оформлялось, будь-які правовстановлюючі документи відсутні, тому ОСОБА_4 незаконно заволодів та протиправно користується частиною земельної ділянки АДРЕСА_1. Позивачі просили зобов'язати відповідача звільнити та привести в первинний стан за свій рахунок в триденний строк частину земельної ділянки площею 0,654 га, розташованої у АДРЕСА_1, маючої позначки «А-Б-В-Г-Д-Е-Ж-А», яка перебуває у фактичному користуванні співвласників домоволодіння, шляхом знесення цегляного та металевого паркану, зведеного по периферії ділянки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивачі не надали суду належних доказів на підтвердження того, що саме відповідачем було здійснено будівництво кам'яного огородження, що внаслідок цього будівництва відбулося самочинне захоплення земельної ділянки, що ця земельна ділянка перебувала у фактичному користуванні співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 та, що це яким-небудь чином порушує права позивачів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов