У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Панька В. Ф., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Ідея Банк" на рішення Рахівського районного суду від 1 лютого 2016 року по справі за позовом ПАТ "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави, укладеного для забезпечення виконання за кредитним договором.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2015 року справа в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1, після виділення в окреме провадження, передана на розгляд до Рахівського районного суду (а.с.39).

Рішенням Рахівського районного суду від 1 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» відмовлено з тих підстав, що на момент розгляду справи у суді поточна заборгованість за кредитним договором відсутня (а.с.62-64).

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Ідея Банк» просить це рішення скасувати та задовольнити позов. Зазначає, що у відповідача ОСОБА_1 є заборгованість по кредиту, а тому банк вправі звернути стягнення на заставний транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 212140, 2012 р.в., р/н НОМЕР_1 (а.с.69-73).

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що 23 травня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 910.15225 на суму 79 676, 65 грн. під 17, 99 % строком до 23 травня 2017 року для придбання транспортного засобу марки ВАЗ 212140, 2012 року випуску, р/н НОМЕР_1.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06 травня 2015 року в нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 90 501, 90 грн. З них:

-41 928, 19 грн. основний борг;

-12 623, 37 грн. прострочений борг;

-8258, 85 грн. проценти;

-130, 26 грн. строкові проценти;

-23 669, 46 грн. пеня;

-1899, 85 грн. дебіторська заборгованість;

-1991, 92 грн. інші штрафні санкції.

Ці обставини встановлені судом першої інстанції і сторонами не оспорюються.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 травня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, за яким останній передав банку в заставу транспортний засіб марки ВАЗ 212140, 2012 року випуску, р/н НОМЕР_1, вартістю 85 950 грн. (а.с.16-17).

Відповідно до умов цього договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету) (розділ 2). Крім того, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та (або) договором застави (розділ 5).

Аналогічні положення передбачені в ст. 572 ЦК України, за умовами якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини 1, 7 ст. 20 Закону «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

В даному випадку підстав для звернення стягнення на предмет застави немає. Згідно наявної у справі довідки ПАТ «Ідея Банк» від 29 січня 2016 року № 9/953 слідує, що станом на 29 січня 2016 року боржник ОСОБА_1 простроченої заборгованості по кредитному договору немає (а.с.53). Про те, що відсутня прострочена заборгованість у боржника визнав також і представник банку в поданій ним апеляційній скарзі (а.с.70). Зокрема, останній вказав, що згідно квитанції від 29 січня 2016 року боржник частково погасив заборгованість по кредиту в сумі 30 000 грн. і увійшов в графік платежів. Отже, станом на 1 лютого 2016 року, день ухвалення судового рішення, простроченої заборгованості у боржника немає, а тому обґрунтовано суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет застави.

Доводи позивача про те, що станом на 25.02.2016 року у відповідача перед позивачем виникла нова поточна заборгованість за кредитом, апеляційним судом відхиляються, оскільки ці обставини є новими і виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції і не охоплені позовними вимогами, заявленими у суді першої інстанції. Вимоги про дострокове погашення кредиту банком не заявлялися.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПАТ "Ідея Банк" - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 1 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді