АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2126/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Бойко І.І.
Провадження № 22-ц/789/718/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Романська К.М.

з участю сторін - представника позивачів

ОСОБА_1, ОСОБА_2 - адвоката Баюк І.І.,

представника відповідача ПАТ НАСК "Оранта" Ващука Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на рішення Теребовлянського районного суду від 15 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування", публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта",

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Теребовлянського районного суду від 15.04.2016 позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 яка діє у власних інтересах в інтересах малолітньго сина - ОСОБА_5 до ПАТ "ХДІ Страхування", ПАТ "НАСК "Оранта", ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "ХДІ Страхування" на користь ОСОБА_1 18 523,11 грн. майнової шкоди та 3654 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 18 523, 11 грн. майнової шкоди та 3654 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 55 184 грн. майнової шкоди та 132692 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "ХДІ Страхування" на користь ОСОБА_2 1624 грн. майнової шкоди. Стягнуто з ПАТ НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_2 1624 грн. майнової шкоди. Стягнуто з ПАТ "ХДІ Страхування" на користь ОСОБА_2 в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 466,9 грн. майнової шкоди. Стягнуто з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_2 в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 466,9 грн. майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 40 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 40 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "ХДІ Страхування" в користь держави 1303,25 грн. судового збору за стягнення майнової шкоди пропорційно до задоволених позовних вимог та 487,20 грн. судового збору за стягнення моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "НАСК "Оранта" в користь держави 1303,25 грн. судового збору за стягнення майнової шкоди пропорційно до задоволених позовних вимог та 487,20 грн. судового збору за стягнення моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02 червня 2016 року рішення Теребовлянського районного суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_6 скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_6 закрито в зв'язку з відмовою позивачів від позову.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", просить скасувати рішення суду в частині позовних вимог до нього, вважаючи його таким, що постановлене у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивачів до ПАТ "НАСК "Оранта".

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення судом не було враховано вимоги ст.1188 ЦК України та відповідні роз'яснення Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у п.8 Постанови пленуму № 4 від 01.03.2013 року, відповідно до яких шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах з врахуванням вини всіх осіб - заподіювачів шкоди в порядку часткової відповідальності. З врахуванням того, що на розгляді Дніпропетровського районного суду знаходиться кримінальне провадження стосовно водія ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а будь-які докази наявності вини в діях іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні, на думку відповідача ПАТ "НАСК "Оранта", передбачених законом підстав для відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди позивачам страховиком ПАТ "НАСК "Оранта" немає.

З врахуванням позиції позивачів, викладеній у позовній заяві в частині заподіяння їм моральної шкоди внаслідок дій ОСОБА_6, вважає безпідставними позовні вимоги, заявлені до ВАТ "НАСК "Оранта", оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована у ПАТ "ХДІ "Страхування". Разом з тим, на думку апелянта, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність підстав (протиправність поведінки, наявність майнової та (або) моральної шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою, вина особи, яка заподіяла шкоду) для цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_7

Звертає увагу й на те, що при ухваленні рішення судом не враховано вимоги п.32.1 ст.32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено, що страховиком не відшкодовується шкода, заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Розмір спричиненої позивачам внаслідок ДТП шкоди ПАТ "НАСК "Оранта" не оспорюється.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" Ващук Я.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в них.

Представник позивачів - адвокат Баюк І.І. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним й обгрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає. При цьому, пояснила, що шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (якими в даному випадку є пасажири обох транспортних засобів) відшкодовується особами, які спільно її заподіяли незалежно від їх вини та відповідно страховими компаніями, в яких водії застрахували свою цивільно-правову відповідальність.

Представник ПАТ "ХДІ Страхування", будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Теребовлянського районного суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам транспортних засобів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її малолітньому сину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок зіткнення двох транспортних засобів відповідно до ст.1187, 1188 ч.2 несуть законні володільці цих транспортних засобів без вини, а тому з врахуванням того, що відповідальність обох володільців транспортних засобів (учасників ДТП) на час вчинення ДТП була застрахована відповідно в ПАТ "ХДІ Страхування" та ПАТ "НАСК "Оранта", то зі страховиків у рівних частках підлягають стягненню в користь позивачів визначені ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені відповідно до вимог закону та з врахуванням наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що 22.12.2013 року близько 14 год. 54 хв. на 93 км автодороги сполученням "Івано-Франківськ- Бучач- Тернопіль" неподалік с.Дарахів Теребовлянського району Тернопільської області відбулося зіткнення автомобіля "SUBARU-Forester", р.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, що рухався в напрямку м.Тернопіль та автомобіля SSANG YONG Kyron, р.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, що рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля "SUBARU-Forester" ОСОБА_8 та пасажир автомобіля "SSANG YONG Kyron" ОСОБА_9 загинули на місці пригоди, а водії та п'ять пасажирів обох автомобілів, в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані у Теребовлянську районну комунальну лікарню. Знаходячись у стаціонарі вищевказаного медичного закладу, водій автомобіля "SSANG YONG Kyron" ОСОБА_7 помер (а.с.16).

У результаті ДТП ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в зв'язку з чим вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, а після виписки - на амбулаторному (а.с.17-24).

За період лікування, що тривало протягом 24 днів нею витрачалися кошти на медикаменти, обстеження та медичні вироби, документи про оплату яких на даний час не збереглись..

У результаті ДТП також була травмована та загинула донька ОСОБА_1 - ОСОБА_9 (а.с.12, 25-27).

У зв'язку із загибеллю доньки ОСОБА_1 було здійснено оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг, облаштування могили та встановлення пам'ятника на загальну суму на загальну суму 91255,82 грн.91255,82 грн.(а.с.28-42).

Внаслідок спричинення шкоди власному здоров'ю та внаслідок смерті доньки в результаті ДТП ОСОБА_1 зазнала моральних страждань.

У результаті ДТП ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.с.43-47).

За період лікування, що тривав протягом 80 днів ОСОБА_2 витрачалися кошти на медикаменти, обстеження та медичні вироби.

Також, у результаті ДТП тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості було заподіяно й малолітньому сину ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15, 48-50).

ОСОБА_5 був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні у КУТОР "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" з 22 до 26 грудня 2013 року та з 26 до 31 грудня 2013 року у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 2, а надалі лікувався амбулаторно (а.с.51-56).

За період лікування, що тривав протягом 23 днів ОСОБА_2 на лікування сина витрачалися значні кошти, документи про оплату яких на даний час не збереглись.

Ушкодженням власного здоров'я та здоров'я малолітнього сина ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду.

В даний час на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадженняпро обвинувачення ОСОБА_6 У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України (а.с.84-86, 226).

Власником автомобіля SUBARU-Forester, р.н. НОМЕР_2, була ОСОБА_8 ОСОБА_6 мав право користування (а.с.56).

На час ДТП володільцем вказаного автомобіля "SUBARU-Forester" був ОСОБА_6

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "SUBARU-Forester", р.н. НОМЕР_2, на час ДТП була застрахована в ПАТ "ХДІ Страхування". Відповідальність за шкоду , заподіяну життю і здоров'ю складає 100000 грн. на одного потерпілого (а.с.56 на звор.).

Власником транспортного засобу "SSAN YONG KYRON", р.н. НОМЕР_1, є позивач ОСОБА_2 з правом керування ОСОБА_7 (а.с.57).

За кермом даного автомобіля на час ДТП знаходився ОСОБА_7, який помер.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "SSAN YONG KYRON" на момент ДТП була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта". Відповідальність за шкоду , заподіяну життю і здоров'ю складає 100000 грн. на одного потерпілого (а.с.57 на звор.).

23.09.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася з заявами до ПАТ "НАСК "Оранта", ПАТ "ХДІ Страхування" про здійснення страхових виплат у розмірі 1624 грн, пов'язаної з її лікуванням, у розмірі 466 грн., пов'язаної з лікуванням її малолітнього сина та моральної шкоди, передбаченої ст.26-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с.58-60, 109-112, 117-118).

23.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася з заявами до ПАТ "НАСК "Оранта", ПАТ "ХДІ Страхування" про здійснення страхових виплат у розмірі 487,2 грн. , пов'язаної з її лікуванням, 18035,91 грн. - на поховання доньки ОСОБА_9 та встановлення надгробного пам'ятника та 7308 грн. моральної шкоди, завданої смертю доньки (а.с.61-64, 113-116).

Страхові виплати страховиками здійснені не були.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім 'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно вимог п.1 ч.1, ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.8 своєї постанови № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч.2 ст. 1188 ЦК).

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 року (справа № 6-108цс13).

Згідно роз'яснень, викладених у п.6 цієї ж Постанови при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 24 Закону передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Згідно з п.27.3, 27.4 статті 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами даним особам. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 своєї постанови від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором. Якщо факт завдання шкоди відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на загальних правилах, встановлених ЦК України.

Пунктом 36.3 ст. 36 Закону передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Встановивши, що ушкодження здоров'я позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 і її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також смерть доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 мали місце внаслідок зіткнення двох забезпечених транспортних засобів, суд обґрунтовано стягнув зі страховиків ПАТ "ХДІ Страхування" та ПАТ "НАСК "Оранта" у рівних частках та в межах ліміту, встановленого договорами, на користь позивачів передбачені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхові виплати, пов'язані з матеріальними витратами на лікування (виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої на день настання страхового випадку), зі смертю доньки позивача ОСОБА_1 та з відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом вимог ст.1188 ЦК України та відповідних роз'яснень Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.8 Постанови пленуму № 4 від 01.03.2013 року (відповідно до яких шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах з врахуванням вини всіх осіб - заподіювачів шкоди в порядку часткової відповідальності), а також - вимог п.32.1 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (з посиланням на те, що ДТП мала місце лише з вини водія ОСОБА_6), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом ч.2 ст.1188 ЦК України, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, зокрема, пасажирам транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Статтями 32 та 37 Закону передбачено випадки коли Страховиком шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Зокрема, така обставина, як відсутність в діях водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула людина, складу кримінального правопорушення, не передбачена, як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Аналіз зазначених норм права вказує на те, що сама по собі відсутність в діях водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, не дає підстав вважати що страховий випадок відсутній.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги в частині безпідставності стягнення страхових виплат з ПАТ "НАСК "Оранта" з посиланням на те, що позов заявлено лише до одного водія - ОСОБА_6, з вини якого мала місце ДТП, оскільки законом (ч.1 ст.543, ч.1 ст.1190 ЦК України) передбачено право кредитора у разі солідарного обов'язку (який, виходячи з предмету та підстав позову, має місце у даному випадку) вимагати виконання цього обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Позов до водія ОСОБА_7 не може бути пред'явлено, оскільки він помер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення ухвалено з додержанням норм матеріально та процесуального права й підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ПАТ "НАСК "Оранта", немає.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1; 315 ч.ч.1, 2; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

Ухвалила :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"- відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 15 квітня 2016 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПАТ "НАСК "Оранта" - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : І.В.Гурзель

М.В. Ходоровський