ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді - Ковалевської Л.М., при секретарі - Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської РДА, третя особа-Управління Держгеокадастру у Фастівському районі про визнання незаконними дій,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання незаконними дій, посилаючись на те, що головою Фастівської РДА винесене розпорядження №206-од «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 у власність для індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області». Згідно розпорядження позивачці надано дозвіл терміном на 2 роки на розробку проекту землеустрою. Землевпорядною організацією було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1200 га для індивідуального садівництва.

Станом на 01.01.2013 року проект землеустрою не був затверджений Фастівською РДА та відомості по земельній ділянці не були внесені до Державного земельного кадастру. З 01.01.2013 року відбулися зміни до земельного законодавства і Фастівська РДА втратила повноваження на затвердження проекту землеустрою і розроблений проект землеустрою потребував змін. При зверненні до землевпорядної організації за виготовленням нового проекту землеустрою, їй повідомили, що видане розпорядження має відмітку «терміном на 2 роки», а тому не може бути на даний час підставою для виготовлення проекту землеустрою.

Позивачка вважає, що діюче на той час земельне законодавство не передбачало жодних часових обмежень для розробки проекту землеустрою, а тому зазначення терміну «у 2 роки» в розпорядженні Фастівської РДА не відповідає вимогам закону та грубо порушує її права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

В судому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, мотивуючи свою позицію тим, що положенням яке затверджено РДА передбачалося встановлення терміну дії розпорядження, виданого головою РДА, а також зазначила, що на даний час вказана земельна ділянка передана до Головного управління Держгеокадастру у Київській області і Фастівська РДА не є розпорядником земель. Також, просила застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, який, вважає, позивачі пропустили без поважних причин.

В судовому засіданні представник третьої особи у вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Фастівської РДА від 05 квітня 2012 року за № 206-од «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 у власність для індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області», відповідно, надано дозвіл терміном 2 (два) роки на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га у власність для індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області; замовити в землевпорядній організації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та погодити його у відповідності до законодавства; доручити Управлінню Держкомзему у Фастівському районі координувати роботи по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва; розроблений та погоджений проект подати на розгляд та затвердження до райдержадміністрації.

На підставі розпорядження № 206-од від 05.04.2012 року позивачка звернулась до землевпорядної організації ТОВ «Едванс-інформ» та уклала угоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва. Землевпорядною організацію було виготовлено проект землеустрою, а Управлінням Держкомзему у Фастівському районі (в даний час реформоване в Управління Держгеокадастру у Фастівському районі) 07.12.2012 року складено висновок № 373 та погоджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1200 га для індивідуального садівництва.

Разом з цим, станом на 01.01.2013 року проект землеустрою не був затверджений Фастівською РДА та відомості по земельній ділянці не введено в єдину систему кадастрової інформації.

В подальшому відбулися зміни в законодавстві, що регулює земельні правовідносини та з 01.01.2013 року Фастівська РДА втратила повноваження на затвердження проектів землеустрою, оскільки таке право відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 9 грудня 2011 року № 4152-VI перейшло до Управління земельних ресурсів і розроблені проекти землеустрою потребували змін.

При зверненні до землевпорядної організації за виготовленням нового проекту землеустрою, позивачці повідомили, що видане їй розпорядження має відмітку «терміном на 2 роки», а тому не може бути на даний час підставою для виготовлення проекту землеустрою.

Згідно ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Стаття 3 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», який відповідно до Конституції України визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій зазначає, що місцеві державні адміністрації діють на засадах: відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; пріоритетності прав людини; гласності; поєднання державних і місцевих інтересів.

Статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що «голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження». Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Разом з тим, ч. 1 ст. 38 цього ж Закону на місцеві державні адміністрації покладений обов'язок забезпечувати додержання прав і свобод громадян.

Статтею 43 даного Закону встановлено, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 118 ЗК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Аналіз вищезазначених норм та досліджених судом обставин справи, дає підстави суду дійти до висновку, що діюче на той час земельне законодавство, зокрема ст. 118 ЗК України, не передбачало жодних часових обмежень для розробки проекту землеустрою, а тому дії відповідача щодо зазначення терміну у 2 (два) роки в розпорядженнях Фастівської РДА суперечить вимогам Закону та є незаконним.

Згідно ст. 19 Конституції України, посадова особа органу державної влади має діяти виключно у межах, способом і у порядку, прямо передбаченими законом України.

Що стосується заявленого представником відповідача клопотання про застосування до даного спору строку позовної давності в розумінні ст. 257 ЦК України, суд вважає його необґрунтованим, оскільки порушення прав позивача відбулося через швидкоплинні зміни в діючому законодавстві та не залежали від волі особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки про порушення свого права позивачка дізналися на початку квітня 2016 року з листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що в розумінні ч.1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.3,10,60,88,212,215,218 ЦПК України, ст. 116,118,152 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Фастівської районної державної адміністрації щодо зазначення в п.1 розпорядження № 206-од від 05.04.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 у власність для індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області» терміну у 2 (два) роки.

Виключити з п. 1 розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 206-од від 05.04.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 у власність для індивідуального садівництва в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області» формулювання «терміном на 2 (два) роки».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська