Дата документу 18.05.2016
Справа № 320/1468/16-ц
18 травня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Купавської Н.М.
при секретарі ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить визнати малолітнього ОСОБА_4, в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. При цьому позивач зазначає, що з ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_2. За рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 липня 2013 року було скасовано рішення Мелітопольського міськрайонного суду та ухвалено нове рішення, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 виселено з даної квартири із зняттям їх з реєстраційного обліку. Однак, після проведення державним виконавцем ВДВС м.Мелітополя виселення ОСОБА_7 без відома ПАТ КБ «Приватбанк», який є іпотекодержавцем, зареєстрували у даній квартирі свого новонародженого сина ОСОБА_4. Між банком та ОСОБА_8 10 квітня 2014 року був укладений попередній договір купівлі-продажу даної квартири і з цього часу ОСОБА_8 в ній мешкає самостійно та проводить оплату комунальних послуг. Оскільки батьки малолітнього ОСОБА_4 з 11 жовтня 2013 року були виселені з даної квартири та зняті з реєстрації, то малолітня дитина протягом року не мешкає за місцем реєстрації без поважної причини і тому вона втратив право користування житлом.
В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Просить слухати справу в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить обява в газеті «Запорізька правда» від 12 травня 2016 року.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу заочно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Як вбачається з копії договору про іпотечний кредит від 14.04.2008 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, за яким відповідно до п.3.1 виконання зобовязання позичальника з повернення кредиту забезпечувалось іпотекою квартири №46 в будинку по вул.Свердлова,39 в м.Мелітополі /а.с.8-10/.
У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору з повернення кредиту позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який Мелітопольським міськрайонний судом був задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2. В іншій частині позову відмовлено. Однак, Рішенням апеляційного суду Запорізької області 16 липня 2013 року дане рішення змінено в частині відмови в виселенні ОСОБА_2 та ухвалено нове рішення, за яким виселено з квартири АДРЕСА_3 О.О., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 із зняттям їх з реєстраційного обліку. Дане рішення набрало законної сили /а.с.15-35/.
Актом державного виконавця ВДВС м.Мелітополя від 11 жовтня 2013 року було виселено з квартири АДРЕСА_3 О.О., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та звільнено приміщення від їх майна та особистих речей, ключі передано представнику стягувача /а.с.11-14/.
З копії протоколу проведення аукціону по реалізації нерухомості, яка є предметом застави по кредиту ОСОБА_7 переможцем визначено ОСОБА_8, з яким банк уклав попередній договір купівлі-продажу даної квартири /а.с.5/.
Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Отже, право власності ОСОБА_7 на квартиру припинено.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповіддю начальника Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області представнику банку було повідомлено, що в квартирі АДРЕСА_4 з 22 липня 2014 року значиться зареєстрованим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заяви його матері ОСОБА_9 /а.с.4/.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.
Відповідно до обставин справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є батьками малолітнього ОСОБА_4, виселилися та їх знято з реєстрації місця проживання в квартирі № 46, яка розташована в будинку № 39 по вул.Свердлова у м. Мелітополі, але при цьому їхній малолітній син ОСОБА_10 залишається бути прописаним за цією адресою, при цьому в ній не проживає. В помешканні немає його речей та ніяких спроб вселити його в квартиру не було.
Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що оскільки у зв'язку із зверненням стягнення та предмет іпотеки та виселенням мешканців квартири вони втратили право на користування нею, то відповідач, який доводиться малолітнім сином ОСОБА_4, та який не проживає в квартирі № 46, яка розташована в будинку № 39 по вул.Свердлова у м. Мелітополі більше півроку, а проживає з батьками, може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ч.2 ст. 391ЦК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: