Справа № 456/2310/15-ц
Провадження № 2/456/595/2016
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь завдану їй моральну (немайнову) шкоду, пошкодженням її камери, в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень. Судові витрати стягнути з відповідача.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 квітня 2011 року вона здійснювала відеозйомку меблів та інтерєру магазину (де здійснює торгову діяльність її чоловік ОСОБА_3В.) на належну їй відеокамеру марки Sоnу DСR-НС38. Близько 10 год. до неї підійшов ОСОБА_2, який здійснює торгівлю аналогічним з її чоловіком видом товару у сусідньому приміщенні, та з невідомих для неї причин почав виривати відеокамеру у неї з рук. В ході конфлікту ОСОБА_2 вихопив з рук ОСОБА_3 О Т. відеокамеру та пошкодив її. В той же день ОСОБА_3 О Т. звернулась з заявою до Стрийського МВ УМВСУ у Львівській області з приводу умисного пошкодження належного їй майна, а саме відеокамери Sоnу ОСК-НС38. Однак, в порушенні кримінальної справи було відмовлено у звязку з малозначністю. Тому 15 вересня 2011 року вона вирішила звернутися до Стрийського міськрайоиного суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 1792 гри., тобто вартості ремонту відеокамери. 14 листопада 2014 року рішенням Стрийського міськрайоиного суду Львівської області їй було відмовлено в позові. Вона написала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області, який у свою чергу 8 квітня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції, а також своїм рішенням зобов'язав ОСОБА_4 відшкодувати завдані їй матеріальні збитки. Окрім матеріальної шкоди, відшкодування якої вона добивалася довгі три з половиною роки (з вересня 2011 по квітень 2015 року) неправомірними діями ОСОБА_4 також завдано їй немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про цю неприємну подію, негативні переживання та спогади, насторога (оскільки ОСОБА_5 В І. працює в сусідньому приміщенні з тим, де працює її чоловік), тривога, емоційні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент пошкодження ОСОБА_4 відеокамери, вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривога, страху за своє майно, здоров'я та життя.В подальшому, вона була вимушена дуже тривалий період добиватися матеріального відшкодування завданих збитків у судовому порядку. Наслідки судової тяганини призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга,, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Пошкодженням відеокамери, ОСОБА_4 позбавив її можливості фіксувати відеозйомкою важливі моменти її життя, наприклад такі як народження онука.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що позивач на обгрунтування свого позову не подала жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування наявності завданої їй моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 08.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1792 грн. на відшкодування збитків та 292 грн. судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_2 повністю сплатив суму завданих ОСОБА_1 збитків та судових витрат в розмірі вказаному рішенням апеляційного суду, що підтверджується також поясненнями представника позивача в судовому засіданні.

В абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується..

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Всупереч цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, позивач не навела відповідних доказів, та не зазначила, з чого вона виходила, визначаючи суму в розмірі 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача тільки на те, що факт заподіяння їй матеріальної шкоди є причиною її моральних страждань є необґрунтованим, тому, що не подано жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між ними.

Окрім того, твердження позивача, що звернення до суду для захисту свого порушеного права може бути причиною завдання моральної шкоди, є безпідставним, оскільки використання особою права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не може розглядатися як заподіяння будь-якій стороні моральної шкоди та є правом особи, яке є непорушне. Зазначене гарантовано кожній особі згідно положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України.

Відповідно до ч. 4ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 гривень, позивач не надав доказів про погіршення свого стану здоров'я, яких саме моральних страждань зазнав, які нормальні життєві зв'язки він втратив, які додаткові зусилля вимагалися від нього для організації свого життя, його зміненого способу тощо. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, як і будь-яка інша позовна вимога, повинна обґрунтовуватись доказами.

Якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між моральною шкодою та діями відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Також, суд вважає, що саме задоволення позовних вимог про відшкодування позивачу завданих збитків є достатньою сатисфакцією для позивача.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_7