Справа № 2-366/11
Провадження № 22-ц/779/1041/2016
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2, та представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 06 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 06 квітня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Поновлено ОСОБА_3 пропущений строк для пред'явлення до виконання в/листа №2-336/11 від 12.09.2011 року для виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2011 року, яке змінене ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 914 336 грн. та 1820 грн. судових витрат.

Апелянт не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала є безпідставною, винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У грудні 2012 року ОСОБА_3 змінив місце проживання, а тому він не отримав завчасно постанови про повернення виконавчого документу без виконання прийнятої відділом ДВС 09.04.2013 року. Стягувач певний період часу перебував за межами України в Росії. Однак, апелянт вважає, що причини пропуску терміну пред'явлення виконавчого листа до виконання є не поважними, та вважає, що такі висновки суду є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

На думку апелянта, стягувач не надав достатніх та обґрунтованих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску строку для повторно пред'явлення виконавчого документу до виконання є поважними.

Апелянт, вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заяви стягувача про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, винести нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та направлено за адресою м.Київ. вул. Хмельницького,47/5.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 та пояснень його представника, стягувач (заявник) 04.12.2012 року змінив місце проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2.

В зв'язку з наведеним, відповідь з ВДВС Надвірнянського РУЮ від 10.12.2015 року на його лист від 03.11.2015 року з приводу невиконання рішення суду ОСОБА_3 знайшов за старою адресою, де на даний час здійснює нотаріальну діяльність приватний нотаріус ОСОБА_4, помічник якої складала всю надіслану не нотаріальній конторі кореспонденцію в окрему папку.

Відповідно до листа ВДВС Надвірнянського РУЮ від 10.12.2015 року на ім'я заявника 09.04.2013 року виконавчий лист було повернуто йому без виконання в зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_2 майна на яке можна було б звернути стягнення.

Представник заявника в суді зазначила, що з 2014 по 2015 рік ОСОБА_3 перебував на заробітках в Російській Федерації, що також унеможливлювало йому пред'явлення виконавчого листа до виконання повторно.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

В п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду від 25.04.2012 року за №11-рп/2012 визначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Беручи до уваги наведене, практику Європейського суду з прав людини ( рішення від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України), суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що пропуск терміну подання виконавчого листа №2-366/11 від 12.09.2011 року до виконання мав місце з поважних причин, тому заявнику ОСОБА_3 слід поновити пропущений строк на його пред'явлення.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки судом достовірно встановлено, що заявнику не була вручена під розписку чи з повідомленням про вручення постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.04.2013 року.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 06 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко