Ухвала

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національного університету «Львівська політехніка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що працював у відповідача на посаді доцента кафедри прикладної математики. 15 серпня 2007 року він подав заяву про звільнення у зв'язку з виходом на пенсію як інвалід ІІІ групи та заяву про виплату йому відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» грошової допомоги у розмірі шести посадових окладів й був звільнений з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, однак остаточний розрахунок з ним здійснений не був. Грошова допомога у розмірі шести посадових окладів йому була виплачена після призначення пенсії та, таким чином, не була врахована при визначенні розміру пенсії. Позивач зазначав, що у зв'язку з наведеним, він отримує пенсію у розмірі на 600 грн менше.

Ураховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування майнової шкоди суму недоплаченої пенсії у розмірі 38 тис. грн за 2007-2011 роки, середній заробіток у розмірі 5 тис. грн за затримку розрахунку при звільненні та 150 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 1 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно виходили із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо протиправності дій відповідача, наявності причинного зв'язку між ними та шкодою, а також вини завдавача шкоди.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову в частині виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку, суди правильно зазначили про те, що шість посадових окладів були отримані позивачем як одноразова соціальна виплата на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», яка не входить до структури заробітної плати і на яку не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та яка не враховується при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П. Штелик