РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 401/1046/16-ц

Провадження № 2/401/968/16

12 вересня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з нього заборгованість по відсотках за Договором № Ф-82 від 27 липня 2001 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 21 березня 2013 року по 21 березня 2016 року у розмірі 17657 грн. 97 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 липня 2001 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Договір № Ф-82, за яким відповідач отримав кредит у сумі 7500 грн. 00 коп. на строк до 27 липня 202 року, в обмін на зобовязання повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до умов договору. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він має сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,66% на місяць , розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст..ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України допустив прострочену заборгованість по кредиту станом на 21 березня 2016 року на суму 7330 грн. 00 коп. Кредитний договір є дійсним, відтак позивач здійснює нарахування відсотків на прострочену заборгованість, які і просить суд стягнути на його користь. (а.с. 2-4)

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позові.

Відповідач в ході судового розгляду справи з позовом не погодився, просить суд відмовити у його задоволенні. Свої доводи ґрунтує на тому, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 22 січня 2004 року договір застави , який є невідємною частиною договору про відновлювальну кредитну лінію Ф-82 від 27 липня 2001 року визнано недійним. На думку відповідача, недійсність договору застави призводить до недійсності кредитного договору в цілому. Згідно п. 2.1 Договору, строком його виконання шляхом погашення суми основного боргу являлося 26 липня 2002 року. З вимогами про стягнення суми кредиту банк уже звертався до суду і рішенням від 16 жовтня 2013 року йому в цьому було відмовлено, в звязку з пропущенням строків позовної давності. Вважає, що банк не має права вимагати з нього сплати процентів за договором, строк вимоги повернення якого минув. (а.с. 100)

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, зважаючи на такі встановлені обставини та відповідні їм правовідносини.

27 липня 2001 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № Ф-82, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7500 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 26 липня 2002 року та сплатою 40% річних за користування кредитними коштами. (а.с. 6)

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Згідно п. 1.1., 1.4. кредитного договору, банк надає позичальнику відновлювану кредитну лінію в сумі 7500 грн. терміном на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 40% річних. Відновлювана кредитна лінія надається шляхом видачі готівкою.

Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.-2.3. кредитного договору, обовязками позичальника є повне погашення суми боргу за відновлюваною кредитною лінією до 26 липня 2002 року, проводити оплату розрахункового обслуговування, сплачувати відсотки за користування відновлюваною кредитною лінією щомісячно до 31 числа кожного місяця.

В звязку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 умов договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та плати за користування ними, ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за цим кредитним договором у сумі 185342 грн. 94 коп. , а саме 7330 грн. 00 коп. боргу за кредитом, 18732 грн. 67 коп. по процентам та 159280 грн. 27 коп. пені. Однак рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16 жовтня 2013 року в його задоволенні було повністю відмовлено через сплив строків позовної давності за вимогами щодо повернення споживчого кредиту. (а.с. 80)

Ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

При таких обставинах вимоги позивача про повернення процентів за користування кредитом, позовна давність відносно якого спливла та позичальник втратив право вимоги повернення основної суми боргу, не може бути задоволена.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 213-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 266, 267 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задовленні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_2