У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Омега Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 125 тис. доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, строком повернення до 10 жовтня 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 4 липня 2011 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві власності.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором 5 липня 2011 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 не виконав, внаслідок чого станом на 18 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 4 382 618 грн 49 коп. З огляду на викладені обставини банк просив позов задовольнити, стягнути кредитну заборгованість та звернути стягнення на предмет іпотеки.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що ПАТ «Дельта Банк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом. З огляду на викладені обставини просила зустрічний позов задовольнити та визнати поруку припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, позов ПАТ «Дельта банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 382 618 грн 49 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Визнано поруку ОСОБА_4, що виникла на підставі договору поруки від 5 липня 2011 року, припиненою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Дельта банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню, оскільки відповідачем не були виконані взяті на себе зобов'язання. Відмовляючи в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що неможливе одночасне звернення стягнення заборгованості за кредитним договором у поєднанні зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що порука припинена на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України у зв'язку із зміною без згоди поручителя основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, тобто збільшення ПАТ «Дельта Банк» в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом до рівня 15,16 % річних.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 оскаржено не було, а тому в апеляційному порядку не переглядалося.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що одночасне звернення стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором та стягнення на іпотечне майно не допускається, оскільки таке стягнення є виключною формою задоволення вимог стягувача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 10 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір строком дії до 9 жовтня 2027 року, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 125 тис. дол. США зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 4 липня 2011 року сторони визначили, що на дату цього договору розмір простроченої заборгованості за кредитом становить 114 410 дол. США, а розмір простроченої заборгованості зі сплати процентів становить 32 726,50 дол. США. 5 червня 2011 року сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень № 2 до кредитного договору, за умовами якого кредитний договір було викладено у новій редакції. Також сторони домовились, що на дату укладання цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом становить 147 136,50 дол. США, починаючи з 10 серпня 2011 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 1 766,88 дол. США. 4 липня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір від 4 липня 2011 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 71,90 кв. м, житловою площею 41,70 кв. м, що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 лютого 1998 року державною адміністрацією Московського району м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 23 лютого 1998 року № 17528.

5 липня 2011 року між правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк» та позичальником було укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору, згідно з яким позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних до 5 липня 2011 року, 7 % річних за період користування з 6 липня 2011 року по 9 квітня 2012 року; 10 % річних за період користування кредитом з 10 квітня 2012 року по 9 квітня 2013 року; 14,16 % річних за період користування кредитом з 10 квітня 2013 року по 10 жовтня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 5 липня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення коштів у сумі 147 136,50 дол. США та сплати ним відсотків з процентною ставкою: 12,5 % річних до 5 липня 2011 року, 7 % річних за період користування з 6 липня 2011 року по 9 квітня 2012 року; 10 % річних за період користування кредитом з 10 квітня 2012 року по 9 квітня 2013 року; 14,16 % річних за період користування кредитом з 10 квітня 2013 року по 10 жовтня 2027 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором 14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Омега Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює первісного кредитора у зазначених зобов'язаннях та набуває права вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Банком неодноразово направлялась досудова вимога відповідачам, однак позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2015 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 4 382 618 грн 49 коп. відповідно до розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване у ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, правильним є висновок про те, що одночасне звернення стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором та стягнення на іпотечне майно не допускається, оскільки таке стягнення є виключною формою задоволення вимог стягувача.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

В.А. Черненко