АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/135/15-ц 22-ц/774/1222/К/16
Справа № 171/135/154-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1222/К/16 ОСОБА_1
Категорія -27 (ІІІ) Суддя-доповідач ОСОБА_2
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

за участю секретаря: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_6,

представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення.

В обґрунтування позову посилався на те, що 23.11.2007 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №1/557-МК, за умовами якого позивач надав останньому кошти у розмірі 50 000,00 доларів США на термін до 23.11.2012 року.

Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено договором іпотеки.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість, а тому позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 768 460,16 грн.

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінив предмет позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 05.09.2014 року у розмірі 59 942,29 доларів США, що за курсом НБУ становить 768 460,16 грн. та судові витрати.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на відсутність у договорі детального розпису загальної вартості кредиту та повної інформації про умови кредитування, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, вважає, що умови кредитного договору є несправедливими та призводять до істотного дисбалансу сторін, а тому кредитний договір №1/557-МК від 23.11.2007 року має бути визнаний недійсним.

Ухвалою суду від 20 квітня 2015 року позовні заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 обєднано в одне провадження.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, залишивши без змін рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд щодо одного і того самого питання висловив взаємовиключні позиції. Так, відмовивши у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, суд одночасно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у звязку з недійсністю кредитного договору, що є незаконним.

Крім того, суд не зазначив грошового вираження судових витрат, які віднесено на рахунок держави, що завадило ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вірно визначити суму судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з недійсності кредитного договору №1/557-МК від 23.11.2012 року та відсутністю у звязку з цим підстав для покладення на позичальника обовязку з повернення грошових коштів.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, суд першої інстанції виходив з невиконання банком приписів ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання ОСОБА_5, як споживачу фінансових послуг, повної інформації про умови кредитування, що є підставною для визнання кредитного договору недійсним, однак відмовив у задоволенні цих вимог у звязку з пропуском позивачем позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 204 ЦК України встановлений принцип правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За правилами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе встановлену ст. ст. 15 і 23 цього Закону відповідальність.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 1/557-МК, відповідно до якого банком відповідачу надано грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою 16,0% річних по 23 листопада 2012 року, а ОСОБА_5 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та строки визначені договором.

При цьому, кредитний договір містить чітку та повну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, а саме: пункти 1.2 та 4.1. договору містять інформацію щодо суми кредиту та процентну ставку, Додаток №1 до договору містить графік погашення кредиту, відсотків та винагород, який відображає порядок погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги (а.с. 15-16).

Отже, висновок суду щодо ненадання кредитором позичальнику повної та достовірної інформації про кредит і його сукупну вартість та наявності у звязку з цим підстав для визнання кредитного договору №1/557-МК від 23.11.2012 року недійсним є помилковим.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

За положеннями ч 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які місять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-80цс12 від 12 вересня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Умови кредитного договору є чіткими та не містять жодних положень щодо зміни про зміни у витратах, а посилання ОСОБА_5 на наявність істотного дисбалансу сторін є необґрунтованим та не тягне за собою недійсності кредитного договору, адже з моменту укладення договору його положення залишились незмінними, а на момент його укладення позичальник повністю погоджувався з умовами договору та не вважав їх несправедливими. Правочин укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства, при його укладенні сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, про що свідчать підписи сторін у кредитному договорі (а.с. 8-14).

При цьому, ОСОБА_5 не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просив змінити або роз'яснити окремі положення кредитного договору та звернувся до суду про визнання кредитного договору недійсним з підстав невідповідності закону тільки після звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим договором (а.с. 43, 75, 1).

Таким чином, матеріалами справи не встановлено жодних підстав для визнання кредитного договору №1/557-МК від 23.11.2012 року недійсним, а тому колегія суддів, зважаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, яке є обовязковою підставою для скасування рішення суду, виходить за межі апеляційної скарги (ч. 3 ст. 303 ЦПК України) та змінює рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, адже згідно розяснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд зазначає у рішенні про відмову у позові з підстав пропуску без поважних причин строку для звернення з позовом, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що кредитний договір № 1/557-МК від 23 листопада 2007 року в судовому порядку недійсним не визнавався, його недійсність прямо не встановлена законом, а тому він є чинним та має виконуватися належним чином, колегія суддів скасовує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначено вище, за умовами кредитного договору № 1/557-МК від 23 листопада 2007 року ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у розмірі у розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 16,0% річних з кінцевим терміном повернення - 23 листопада 2012 року.

Згідно ж п. 4.3. цього Договору при порушенні позичальником зобовязань по повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3., 2.2.3., 2.3.3., 2.4., 4.11, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При порушенні будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом передбачених Графіком погашення, а також п.п. 2.2.2., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 2.4.1., 4.1., 4.4. цього Договору, строків повернення кредиту, позичальник сплачує за кожен випадок прострочення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який нараховується пеня (п. 6.1).

При порушенні позичальником зобовязань передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього Договору позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту (п. 6.2.).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором утворилася заборгованість.

З наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку вбачається, що станом на 05 вересня 2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 59 924, 29 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 768 460, 16 грн., із яких: заборгованість за кредитом - 25 412,85 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 325 792,74 грн., заборгованість з відсотків за користування кредитом 20 624,55 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 264 406,73 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 13 904,89 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 178 260,69 грн.

Вимоги банку щодо стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Позичальником ОСОБА_5 не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим колегія суддів ухвалює рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 7 673,40 грн., у тому числі: 3654,00 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції (а.с. 66) та 4 019,40 грн. за подання апеляційної скарги (а.с. 148).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №1/557-МК від 23.11.2007 року станом на 05 вересня 2014 року у розмірі 59 924, 29 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 768 460 (сімсот шістдесят вісі тисяч чотириста шістдесят) гривень 16 (шістнадцять) копійок, із яких: заборгованість за кредитом - 25 412,85 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 325 792,74 грн., заборгованість з відсотків за користування кредитом 20 624,55 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 264 406,73 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 13 904,89 доларів США, що за курсом 12,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2014 року становить 178 260,69 грн.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним змінити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 7 673,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: