Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Амеліна Андрія Миколайовича, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - Міністерство інфраструктури України, про визнання дій протиправними, незаконними наказів та їх скасування, за касаційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді провідного юрисконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»). Наказом ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці 26 січня 2015 року більше трьох годин без поважних причин, у зв'язку з чим вона була позбавлена премії за січень 2015 року наказом від 27 лютого 2015 року № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 лютого 2015 року № 65-к».

Посилаючись на те, що вказані накази є безпідставними та винесені з порушенням вимог трудового законодавства, позивач просила визнати дії голови ДП «АМПУ» Амеліна А.М. щодо підписання вказаних наказів протиправними, визнати незаконними та скасувати вказані накази.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконними накази ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани ОСОБА_3 та від 27 лютого 2015 року № 66-к про позбавлення ОСОБА_3 премії за січень 2015 року.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ДП «АМПУ» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушення трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До таких порушень зокрема належить і відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом трьох і більше годин робочого дня.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що на власника або уповноважений ним орган до застосування дисциплінарного стягнення покладено обов'язок зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно зі ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ», який затверджено зборами трудового колективу від 23 вересня 2013 року, протокол № 1 (додаток 1 до колективного договору апарату управління ДП «АМПУ» на 2013-2014 роки), у структурних підрозділах підприємства ведеться облік робочого часу працівників шляхом складання табелів відповідальною особою (пп. 5.4 п. 5 правил).

За таких обставин апеляційний суд правильно визнав безпідставним і таким, що суперечить локальним актам відповідача, посилання відповідача в оскаржуваному наказі на друковану інформацію електронної бази входу/виходу до адміністративної будівлі за адресою: пр-т Перемоги, 14, м. Київ, за січень 2015 року, на підтвердження відсутності позивача на робочому місці більше трьох годин без поважних причин, оскільки використання її для обліку робочого часу правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ» не передбачено.

Крім того, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту відсутності позивача на робочому місці більше трьох годин в робочий час саме 26 січня 2015 року, зокрема, листа служби управління персоналом від 19 лютого 2015 року за № 02-03/58 та листа начальника служби з організації процедур закупівель та здійснення договірної роботи від 20 лютого 2015 року № 46/04-03, які також стали підставою для видачі наказу від 25 лютого 2015 року № 61-к, а також акта щодо часу та причин відсутності на роботі позивача.

Разом із тим апеляційний суд урахував, що відповідачем не надано доказів на підтвердження проведення дисциплінарного розслідування порушення позивачем трудової дисципліни та відібрання її пояснень, що, як правильно зазначив суд, є порушенням вимог ст. 149 КЗпП України, а також доказів про те, що позивач відмовилася надати письмові пояснення, що відповідачем з'ясовувалися причини відсутності її 26 січня 2015 року на робочому місці більше трьох годин.

Натомість на підставі наявних у справі доказів апеляційний суд правильно установив, що 26 січня 2015 року позивач була відсутня на робочому місці більше трьох годин з поважних причин, оскільки проходила навчання у Навчальному центрі ДП «Зовнішторгвидав України». При цьому, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що ним не видавався відповідний наказ про проходження позивачем навчання, зазначивши, що чинним законодавством обов'язок видавати накази, розпорядження і т.д. покладено саме на власника підприємства.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що реалізувати своє право на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач міг лише за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу, членом якого вона є, що підтверджується листами від 19 травня 2014 року та від 23 січня 2015 року, наданими головою первинної профспілкової організації ДП «АМПУ» Щуріковим М.О., проте, як установив суд, у справі відсутні докази на підтвердження наявності такої згоди.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним наказу ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та у зв'язку з цим визнання незаконним наказу голови ДП «АМПУ» Амеліна А.М. № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 лютого 2015 року № 65-к», яким позивача позбавлено премії за січень 2015 року.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що апеляційним судом неправильно застосовано ст. ст. 122, 147, 149 КЗпП України висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова