№ 2/521/1622/16
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товарної біржі «ОСОБА_5 універсальна біржа товарів та послуг» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 дійсним.
Позов обґрунтований такими обставинами. 09.02.1999 року Товарна біржа «ОСОБА_5 універсальна біржа товарів та послуг» зареєструвала договір купівлі-продажу № 586 квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності. 09.03.1999 року вказаний договір був зареєстрований ОСОБА_5 міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. На час укладення договору не існувало законодавчих обмежень на здійснення такого правочину біржами. Між продавцями та покупцями було досягнуто домовленості про всі істотні умови угоди і відбулося повне виконання договору. Позивачі сплатили відповідачам обумовлену договором вартість квартири. На цей час позивачі проживають у зазначеній квартирі, проте відсутність нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу не дає їм можливості розпорядитися своєю власністю на власний розсуд.
В ході розгляду справи стало відомо, що 12 березня 1999 року відповідач ОСОБА_4 померла, в звязку із чим 04 травня 2016 року судом було закрито провадження у цивільній справі в частині вимог до ОСОБА_4.
Позивач ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності №1-3515, посвідченої державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача ОСОБА_1, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши письмові докази у справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні відносини, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.
Договір купівлі-продажу квартири відповідно до вимог, передбачених ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований на Товарній біржі «ОСОБА_5 універсальна біржа товарів та послуг» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 586 від 09.02.1999 року.
09 березня 1999 року право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під № 339 стр.181 кн. 296 пр.
Оскільки спірні відносини між сторонами виникли у 1999 році, то враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 09.02.1999 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Зазначена квартира була зареєстрована за позивачами відповідно до чинної на той момент Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Вищезазначена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Судом встановлено, що позивачі проживають у спірній квартирі по теперішній час. З огляду на те, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, позивачі повністю виконали умови договору, сплативши відповідачу обумовлену вартість квартири, проте відповідач ухилився від нотаріального оформлення угоди, тому суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.
Керуючись п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товарної біржі «ОСОБА_5 універсальна біржа товарів та послуг» про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, житловою площею 41,1 кв.м., загальною площею 58,6 кв.м., укладений 09 лютого 1999 року на Товарній біржі «ОСОБА_5 універсальна біржа товарів та послуг» за № 586, між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий: Ю.В. Тополева