РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/314/16-ц

Провадження № 2/700/175/16

18 травня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Мельніченко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_2, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в травні 2015 року між ним та ОСОБА_3 досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами в с. Вотилівка по вул. Ватутіна, 7, проте 14.08.2015 року ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем померлої є ОСОБА_2, який прийняв спадщину, але в звязку з відсутністю документів на будинок свідоцтво на нього не отримав. 04 вересня 2015 року ОСОБА_2 отримав повністю кошти за будинок та земельну ділянку, але як спадкоємець ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу. Оскільки між сторонами укладено договір купівлі-продажу, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, просить визнати договір купівлі - продажу дійсним і визнати за ним право власності на будинок та присадибну земельну ділянку.

В судове засідання позивач не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з довідки сільської ради №155 від 15 березня 2016 року померла ОСОБА_4 є власником житлового будинку в с. Вотилівка вул. Ватутіна, 7 розташований на земельній ділянці площею 0,6248 га., але документи на право власності на будинок не видавались.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2. Останній, згідно посвідченої сільською радою розписки від 04 вересня 2015 року отримав за будинок та присадибну земельну ділянку грошові кошти в сумі 35 000 грн., але документів необхідних для посвідчення договору купівлі-продажу не виготовив.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона/продавець/ передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд відмічає, що на час виникнення спірних правовідносин та винесення рішення, стаття 657 ЦК України не передбачає обовязкової державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна, та не повязує з цим його дійсність, а даною нормою передбачено лише обовязкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, іншого нерухомого майна. За таких обставин, з урахуванням вимог вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, до даних правовідносин можливо застосувати ст. 220 ЦК України.

Виконання даного договору підтверджується отриманням продацем оплати за договором у розмірі 35 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою посвідченого сільською радою. На підставі викладено та враховуючи, що сторони обумовили всі істотні умови договору і це підтверджується письмовими доказами, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про необхідність визнання договору дійсним.

Ухилення відповідача як продавця, від нотаріального посвідчення договору полягає в тому, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а їх виготовлення в звязку з смертю власника неможливе. Факт реєстрації права власності в сільській раді на момент побудови будинку, є достатнім доказом його належності власнику. Саме ця обставина перешкоджає сторонам посвідчити договір в нотаріальній конторі, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 1 ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, вимога про визнання права власності на майно є зайвою, оскільки достатнім для захисту права позивача є визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 220, 328, 334, 655, 657, 658 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212, 215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами в с. Вотилівка вул. Ватутіна, 7 Лисянського району Черкаської області, укладеного між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2, 04 вересня 2015 року.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:000:0162, площею 0,6248 га. в с. Вотилівка вул. Ватутіна, 7 Лисянського району Черкаської області, укладеного між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2, 04 вересня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Д. Пічкур