Ухвала

Іменем України

20 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2010 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 у її будинку АДРЕСА_1, проте до травня 2012 року ОСОБА_6 зберігала реєстрацію шлюбу з ОСОБА_3 З метою поліпшення житлових умов вони з вересня 2012 року почали ремонт у її будинку та будівництво нової житлової прибудови. 08 грудня 2012 року між ними було зареєстровано шлюб. У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 захворіла на смертельну хворобу та потребувала термінової операції яку, як вона вважала, безкоштовно могли зробити лише в республіці Білорусі, остання розірвала шлюб із позивачем та зареєструвала шлюб зі своїм колишнім чоловіком громадянином Білорусі - ОСОБА_3 При цьому після розлучення вони продовжували проживати разом. Коли дізналися, що безкоштовна операція в Білорусі не може бути проведена, ОСОБА_6 розірвала шлюб із ОСОБА_3 Весь цей час вона продовжувала проживати із позивачем, однак вдруге зареєструвати шлюб вони не встигли. За час спільного проживання, протягом 2012-2014 років вони разом за спільні кошти добудували житлові прибудови, але за життя ОСОБА_6 не ввела їх в експлуатацію, а також провели інші будівельні роботи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Спадкоємцями першої черги за законом є її малолітня дочка - ОСОБА_4

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що цінність спірного житлового будинку істотно збільшилася внаслідок його трудових і грошових затрат, позивач просив: встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу його та ОСОБА_6 з 15 травня 2012 року по 08 грудня 2012 року і з 18 березня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_6 будівельні матеріали, а саме житлову прибудову А-3 загальною площею 44,6 кв. м по АДРЕСА_1; визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_6 житловий будинок по АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на ј частину вказаного житлового будинку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у період з серпня 2012 року по 7 грудня 2012 року та у період з 19 березня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_2 будівельні матеріали, використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-3», загальною площею 44,6 кв.м, літ «а» по АДРЕСА_1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року рішення та додаткове рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що основну частину будівельних матеріалів ОСОБА_6 придбала у період шлюбу із ОСОБА_3, а позивач не довів, що спірні прибудови зведені у період його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із померлою ОСОБА_6 та за їхні спільні кошти. Отже, ОСОБА_2 не довів, що спірне майно є спільною сумісною власністю його та померлої ОСОБА_6 Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-97цс11 від 20 лютого 2012 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 1 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич