Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 311/4607/15Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В.
№22-ц/778/1781/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

за участі секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (надалі - ПрАТ «ЗЗРК») про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача:

-на її користь моральну шкоду у сумі 150000,00 грн., витрати у вигляді судового збору 974,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 грн.

-на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 150000,00 грн.

В обґрунтування свого позову зазначала, що з 2003 року вона проживала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них є донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Приблизно з грудня 2004 року її чоловік - ОСОБА_5 працював на ЗЗРК кріпильником 3-го розряду. 24 липня 2009 року внаслідок нещасного випадку, під час виконання наряду, її чоловік був смертельно травмований. Згідно акту про нещасний випадок форми Н-1 за №9 від 13.08.2009 року, причинами нещасного випадку було встановлено, що під час виконання робіт по кріпленню торкрет - бетоном західної обгінної виробки центральної групи стволів горизонту 940 метрів ОСОБА_5 був уражений електричним струмом від контактного дроту електровозної відкатки горизонту 940 метрів, який відповідальні особи забули відключити від електричної мережі та заземлити.

Відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 13.08.2009 року вказано, що комісія мала зустріч з членами родини потерпілого з метою розв'язання соціальних проблем, які виникли внаслідок нещасного випадку, та пропозиції щодо їх розв'язання відповідними органами.

В той час коли загинув її чоловік, вона ніде не працювала, так як була на його утриманні, який достатньо заробляв, щоб утримувати її з донькою, а також вона здійснювала догляд за дитиною, яка з двох років хворіла бронхіальною астмою і потребувала догляду.

ПрАТ "ЗЗРК"- гірничодобувне підприємство, основним видом діяльності якого є підземний видобуток залізної руди, яке виконує роботи в небезпечних підземних умовах, застосовує вибухові речовини та використовує багату кількість одиниць різного обладнання та механізмів. ПАТ "Запорізький залізорудний комбінат" за ознаками відповідно до Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» відноситься до об'єктів підвищеної небезпеки.

В акті №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та в акті про спеціальне розслідування нещасного випадку вказано про заходи щодо усунення причин нещасного випадку, притягнення відповідальних осіб до дисциплінарної відповідальності, але такі заходи не повернуть їй чоловіка, підприємство своєчасно не застосувало вказані заходи, які могли забезпечити безпечні умови праці для її чоловіка.

23.11.2015 року вона звернулася з письмовою заявою до ПрАТ "ЗЗРК" з проханням сплатити їй та доньці моральну шкоду, але відповідач у своїй відповіді за №20/85 від 07.12.2015 року відмовив їй у сплаті моральної шкоди.

Також у позові зазначає, що втрата чоловіка, батька дитини призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків, втрати надії, втрати рідної душі, ради якої вони жили, працювали, що вимагає від них додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело до моральних страждань. В результаті психологічної травми, після похорон чоловіка-батька, у неї була тривала депресія. Чоловік її навчався в Дніпрорудненському індустріальному технікумі, вона допомагала йому у навчанні, відривала від свого бюджету кошти для його навчання, щоб він здобув спеціальність та працював на благополуччя сім'ї, щоб він зміг забезпечувати її та їх доньку, але вони його втратили назавжди. Зі смертю чоловіка вона втратила можливість в майбутньому навчати доньку, надати їй освіту, так як її доходів не вистачить для навчання доньки. Тому вважає, що виплачена підприємством моральна шкода компенсує їм витрати на навчання.

Також у позовній заяві наголошує, що для доньки це велика психологічна травма. Донька завжди зустрічала свого татка, раділа його поверненню зі зміни, а після його смерті донька довгий час продовжувала виглядати його, адже він вже ніколи не повернеться. Вони втратили рідну людину і тепер вона з донькою можуть тільки спочивати на траурній плиті чоловіка та батька, розмовляючи з безмовним пам'ятником на його могилі. Ніякі кошти не повернуть його, але і залишати такі дії без відповідальності, вона не бажає та вважає, що відповідач повинен понести кару за смерть чоловіка та батька дитини та яка пов'язана з виплатою моральної шкоди їй та доньці, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів доньки з даним позовом.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року (а.с.49-52) позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «ЗЗРК» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1929, 20 грн., судовий збір в розмірі 974,20 грн., а всього 52903,60 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ПрАТ «ЗЗРК» у своїй апеляційній скарзі (а.с.55-57) просило змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зменшити розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу, згідно до встановлених ставок.

ОСОБА_2 подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу ПрАТ «ЗЗРК» (а.с.81-86).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді цієї справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ «ЗЗРК» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Встановлено, що задовольняючи позов частково у цій справі, суд першої інстанції керувався ст. ст. ст.ст. 3- 4, 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.с.21,153.173,237-1 КЗпП України, п.п.5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, та правильно виходив із того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мають право на відшкодування за рахунок відповідача ПрАТ «ЗЗРК» моральної шкоди, завданої їм смертю їх чоловіка (батька) ОСОБА_5 внаслідок нещасного випадку 24 листопада 2009 року, пов'язаного із виробництвом.

В цій частині рішення суду першої інстанції відповідачем ПрАТ «ЗЗРК» в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом не переглядається.

Встановлено, що при вирішенні спору в частині розміру моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із глибини, тривалості, обсягу душевних страждань, істотності вимушених змін у життєвих та особистих стосунках ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і наслідків, що настали, конкретних обставин цієї справи, які мають значення для правильного визначення цього розміру, а також із засад розумності, виваженості, достатності та справедливості.

Однак, суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у цій справі не звернув належної уваги на всі обставини цієї справи, які впливають на визначення саме розміру цієї моральної шкоди, зокрема на те, що смерть чоловіка (батька) ОСОБА_5 сталася у тому числі з невиконання останнім вимог Інструкції з охорони праці, що підтверджено актом № 9 від 13.08.2009 року форми Н-1 про нещасний випадок та акту спеціального розслідування нещасного випадку від 13.08.2009 року (а.с.10-16), зазначені акти ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не оскаржені, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині змінити, зменшивши розмір стягнутої з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральної шкоди з «50000,00 грн.» до «30000,00 грн.» на кожну окремо.

У зв'язку із чим, зміні також підлягає загальна сума стягнення з ПрАТ «ЗЗРК» за рішенням суду у цій справі на користь ОСОБА_2 з «52903,60 грн.» (розрахунок: 50000,00 грн. моральної шкоди + 1929,20 грн. витрат на правову допомогу + 974,20 грн. судовий збір) до «32903,60 грн.» (розрахунок: 30000,00 грн. моральної шкоди + 1929,20 грн. витрат на правову допомогу + 974,20 грн. судовий збір).

В решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині (в частині стягнутого з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 понесеного судового збору на загальну суму 974,20 грн.) слід залишити без змін.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у цій справі заявлено дві вимоги немайнового характеру - щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, кожна із яких підлягала оплаті окремим судовим збором.

Вищезазначений позов був поданий ОСОБА_2 до суду у цій справі у грудні 2015 року.

Судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди незалежно від розміру останньої в силу вимог Закону України «Про судовий збір» складав на той час 0,2 мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 року становила 1280,00 грн.

Звідси, розмір судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру у цій справі складав 487,20 грн. (розрахунок: 0,4 від 1280,00 грн.)* 2 вимоги немайнового характеру = 974,20 грн.

Встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеного позову у цій справі було сплачено судового збору саме у розмірі 974,20 грн. (оригінал квитанції а.с. 1), який й підлягав стягненню за рішенням суду першої інстанції у цій справі з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 в порядку ст. 88 ЦПК України.

В решті рішення суду першої інстанції, у тому числі зокрема щодо розміру стягнутих з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 понесених останньою витрат на правову допомогу у цій справі у сумі 1929,20 грн., в апеляційному порядку у цій справі не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ «ЗЗРК» щодо розміру моральної шкоди позивачів є такими, що не спростовують висновків суду, а лише відображають позицію відповідача, висловлену ним у письмових запереченнях у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При вищевикладених обставинах, доводи ПрАТ «ЗЗРК» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року у цій справі в оскаржуємій частині слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди з «50000,00 грн.» до «30000,00 грн.», а всього загальну суму стягнення з «52903,60 грн.» до «32903,60 грн.», а також стягнутого з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди з «50000,00 грн.» до «30000,00 грн.»; в решті рішення суду першої інстанції в оскажуємій частині залишити без змін; в решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України у разі лише часткового задоволення апеляційної скарги ПрАТ «ЗЗРК» на рішення суду першої інстанції у цій справі при вищевикладених обставинах, останнє не має права на компенсацію у цій справі судових витрат у вигляді судового збору (а.с.58,72), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити, зменшивши розмір стягнутих з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди з «50000,00 грн.(п'ятдесят тисяч гривень)» до «30000,00 грн. (тридцять тисяч)», а всього загальну суму стягнення з «52903,60 грн. (п'ятдесят дві гривні дев'ятсот три гривні шістдесят копійок») до «32903,60 грн.» (тридцять дві тисячі дев'ятсот три гривні шістдесят копійок»), а також стягнутого з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди з «50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень)» до «30000,00 грн. (тридцять тисяч)».

В решті рішення суду першої інстанції в оскажуємій частині залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в тій частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Каракуша К.В.Стрелець Л.Г.