Справа № 495/8703/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Чумаченко О.О.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21.11.1997 року)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/8703/13-ц

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2

про стягнення заборгованості по заробітній платі

та за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2

про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки

В С Т А Н О В И В:
31.10.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_3 (далі по тексту відповідач) про визнання правонаступником військової частини НОМЕР_2 військову частину НОМЕР_3 (а.с.1).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2013 року відкрито провадження по справі № 495/8703/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_3 про визнання правонаступником військової частини НОМЕР_2 військову частину НОМЕР_3 . Справу призначено до розгляду (а.с.6).

18.11.2013 року позивачем ОСОБА_1 , подано до суду додаткову позовну заяву по справі № 495/8703/13-ц, якою визначено відповідачем ВЧ НОМЕР_2 та згідно з якою він просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 46 320 грн. за період з 07.12.2012 року по 07.12.2013 року, тобто з моменту винесення апеляційним судом Одеської області рішення, яким було поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 з 19.07.2007 року (а.с.14-15).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2013 року змінено відповідача по справі № 495/8703/13-ц з Військової частини НОМЕР_3 на Військову частину НОМЕР_2 (далі по тексту відповідач) (а.с.24).

16.01.2014 року відповідачем ВЧ НОМЕР_2 , подано до заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , згідно з яким відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з тих підстав, що при передислокації віськової частини ОСОБА_1 , який працював юрисконсультом у військовій частині на підставі строкового трудового договору, написав заяву про відмову від переведення, у зв`язку з чим був звільнений. За місяць до передислокації 11.06.2007 року ОСОБА_1 з ВЧ НОМЕР_2 під розпис в книзі обліку тредових книжок забрав свою трудову книжку, після чого без поважних причин не з`являвся на робочому місці. Крім того, укладений з ОСОБА_1 трудовий договір був строковим, до моменту укомплектування посади юрисконсульта військовослужбовцем, тобто до 18.06.2007 року винесення МО України наказу № 561 про призначення на посаду юрисконсульта військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с.36).

11.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 240 000 грн. за період з 19.07.2007 року по сьогоднішній день, тобто з моменту поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 на підставі винесеного 07.12.2012 року апеляційним судом Одеської області рішення (а.с.86-87).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2014 року відкрито провадження по справі № 495/1742/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі. Справу призначено до розгляду (а.с.93).

04.02.2016 року позивачем ОСОБА_1 , подано до суду уточнену позовну заяву по справі № 495/1742/14-ц, згідно з якою він просив суд стягнути на його користь з відповідача ВЧ НОМЕР_2 , середню заробітну плату за час затримки у видачі трудової книжки, посилаючись на те, що при його звільненні з ВЧ НОМЕР_2 належним чином оформленої трудової книжки він не отримав (а.с.110).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2016 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 495/8703/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та цивільну справу № 495/1742/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки. Присвоєно об`єднаній справі № 495/8703/13-ц. Справу призначено до розгляду (а.с.83-84).

19.04.2016 року відповідачем ВЧ НОМЕР_2 , подано до заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 , згідно з яким відповідач просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у вже поданому 16.01.2014 року до суду заперечені (а.с.128-129).

Позивач ОСОБА_1 , в судових засіданнях 20.04.2016 року та 11.05.2016 року заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ВЧ НОМЕР_2 , в судові засідання 20.04.2016 року та 11.05.2016 року не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але згідно з поданим до суду 19.04.2016 року клопотанням просив розглянути справу № 495/8703/13-ц розглянути без участі представника військової частини у зв`язку з відсутністю фінансування на відрядження (а.с.126).

Розглянувши позовні заяви ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення позивача, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовами до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.02.2007 року з метою забезпечення дотримання вимог по комплектуванню посад військовослужбовців, що дозволено укомплектовувати з числа працівників та службовців ЗСУ і утримувати за рахунок статті 0123, виконання вимог п.2 ст.23 КЗпП у ВЧ НОМЕР_2 , між командиром ВЧ НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_3 , виступаючи від імені установи, та працівником ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір (а.с.4).

Відповідно до пункту 2 Договору, дозволяється тимчасово заміщати вакантну посаду військовослужбовця не військовослужбовцем. Допускати до виконання обов`язків за зазначеним переліком посад у порядку суміщення не дозволяється. Прийняття на посаду здійснюється після укладення даного трудового договору на визначений термін «до комплектування цієї посади військовослужбовцем».

Згідно із пунктом 4 Договору, працівник, що прийнятий на посаду військовослужбовця юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 зобов`язується звільнити цю посаду за вимогою командування у разі комплектування її військовослужбовцем без дотримання вимог по попередженню про звільнення з посади за два місяці до звільнення.

Дія даного договору розповсюджується на весь час роботи по займаній посаді (п.6 Договору).

Строковий трудовий договір від 07.02.2007 року підписаний обома сторонами, командиром ВЧ НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , має печатку ВЧ НОМЕР_2 та складений, у відповідності до п.7 Договору, у двох примірниках, які знаходяться по одному у кожної із сторін (а.с.4).

Згідно із Витягом з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.02.2007 року за № 29, ОСОБА_1 прийнято на роботу юрисконсультом з 07.02.2007 року з посадовим окладом 460 грн. на місяць. Встановлено ОСОБА_1 , строк випробування один місяць. Підстава: заява ОСОБА_1 (вх. № 37/158 від 06.02.2007 року) (а.с.38).

Згідно із Витягом з Книги обліку трудових книжок ВЧ НОМЕР_2 , 11.06.2007 року ОСОБА_1 було отримано на руки його трудову книжку, про що свідчить його особистий підпис (а.с.39-41).

Згідно із складеним командиром ВЧ НОМЕР_2 Витягом з організації заходів у ЗС України, директивою МО України від 29.12.2006 року № 322/1/016 «Про проведення організаційних заходів у ЗС України у 2007 році», директивою Командуючого ЗС України від 17.01.2007 року № 350/106/01 «Про проведення організаційних заходів у ПС ЗС України у 2007 році», Наказу Командуючого ПК «Південь» від 21.02.2007 року № 05 «Про проведення заходів по передислокації зенітно-ракетного полку, окремих зенітно-ракетних дивізіонів (с. Олексіївка, Одеська область)» вирішено передислокувати управління зенітно-ракетного полку на фонди військового містечка № НОМЕР_4 м. Донецьк (а.с.43).

Згідно із Витягом з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.07.2007 року за № 163, лейтенанта юстиції ОСОБА_2 , призначеного наказом Міністра оборони України від 18.06.2007 року № 561 на посаду юрисконсульта, який прибув з НЮА України м. Харків, з 18.07.2007 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Вирішено вважати, що справи та посаду прийняв і з 18.07.2007 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановлено оклад за посадою 158 грн. (а.с.45).

Згідно із Витягом з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.07.2007 року за № 164, ОСОБА_1 , юрисконсульта, звільнено з роботи 19.07.2007 року у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з частиною, п.6 ст.36 КЗпП України. Наказано виплатити ОСОБА_1 : вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку, ст.44 КЗпП України; грошову компенсацію за невикористану відпустку за робочий період з 07.02.2007 року по 19.07.2007 року; грошову надбавку у розмірі 50 % за підтримання бойової готовності за період з 01.07 до 18.07.2007 року; грошову надбавку у розмірі 50 % за складність та напруженість за період з 01.07 по 18.07.2007 року. Підстава: заява ОСОБА_1 (а.с.42).

В якості підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ВЧ НОМЕР_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 46 320 грн. за період з 07.12.2012 року по 07.12.2013 року ОСОБА_1 посилається на той факт, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.12.2012 року його було поновлено на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 з 19.07.2007 року.

Між тим, суд з такими доводами та вимогами ОСОБА_1 погодитися не може, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, з настуних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, на підставі Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.07.2007 року за № 164 ОСОБА_1 , юрисконсульта, звільнено з роботи 19.07.2007 року у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з частиною, п.6 ст.36 КЗпП України.

В липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_2 про визнання трудового договору 07.02.2007 року та понолення його на роботі, на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про визнання трудового договору 07.02.2007 року та понолення його на роботі, на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.12.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про визнання трудового договору 07.02.2007 року та понолення його на роботі, на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 з 19.07.2007 року (а.с.16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року касаційну скаргу ВЧ НОМЕР_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 07.12.2012 року скасовано, передано справу на новий розгляд до апеляційного суду (а.с.76-79).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.05.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 року залишено без змін (а.с.73-75).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2015 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 13.05.2015 року. Відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13.05.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про визнання трудового договору дійсним та поновлення на роботі (а.с.114-115).

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено факт правомірного звільнення ОСОБА_1 з роботи (з посади юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 ) 19.07.2007 року у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість, на підставі чого йому і було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання трудового договору дійсним та поновлення на роботі.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається таким, що звільнений з роботи (з посади юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 ) 19.07.2007 року, а тому відсутні і будь-які підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ВЧ НОМЕР_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 46 320 грн. за період з 07.12.2012 року по 07.12.2013 року.

Крім того, ОСОБА_1 , згідно поданої іншої позовної заяви, просить суд стягнути на його користь середню заробітну плату за час затримки у видачі трудової книжки, посилаючись на те, що при його звільненні з ВЧ НОМЕР_2 належним чином оформленої трудової книжки він не отримав.

Між тим, суд і з такими доводами та вимогами ОСОБА_1 погодитися не може, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, з настуних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, ще за місяць до звільнення 19.07.2007 року ОСОБА_1 , юрисконсульта ВЧ НОМЕР_2 , з роботи, ОСОБА_1 було отримано на руки його трудову книжку, про що свідчить його особистий підпис, що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Книги обліку трудових книжок ВЧ НОМЕР_2 (а.с.39-41).

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.05.2015 року (а.с.73-75), яке набрало законної сили, встановлено факт того, що ОСОБА_1 отримана на руки трудова книжка 11.06.2007 року, що підтверджено його власноручним підписом, тому вини ВЧ НОМЕР_2 щодо порушення прав ОСОБА_1 з приводу неналежного оформлення трудової книжки немає, а відповідні посилання ОСОБА_1 є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що відсутні і будь-які підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ВЧ НОМЕР_2 середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-4, 115-117, 221, 232-233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57-61, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко