Справа № 452/1586/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" жовтня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення заробітної плати за час відпустки та допомоги з тимчасової непрацездатності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.06.2016 року предявила позов до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі Самбірського ВУВКГ) про стягнення заробітної плати за час відпустки та допомоги з тимчасової непрацездатності в сумі 14 494,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2015 року відповідача зобовязано провести їй, позивачу, перерахунок заробітної плати за час відпустки, допомоги з тимчасової непрацездатності та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року протягом одного місяця з часу набрання рішенням законної сили. Відповідачем проведено перерахунок по відпускних, компенсації за невикористану відпустку та листках непрацездатності, однак згідно проведеного перерахунку відповідач не виплатив їй, позивачу заробітну плату за час відпустки та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5 884, 32 грн., а також допомогу з тимчасової непрацездатності в сумі 8 609, 94 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 зменшила розмір позовних вимог у частині заробітної плати за час відпустки та компенсації за невикористану відпустку 5 428,77 грн. та у підтримання решти позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, будучи двічі належним чином повідомленим, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограма, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), зокрема у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Згідно ч. 5 ст. 32 даного Закону матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у звязку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сімї, який перебував на її утриманні.

Обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. N 1266 (далі - Порядок), із змінами, викладеними в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 р. N 439.

Згідно абзацу першого п. 7 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12

календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).

Відповідно до п. 25 вказаного Положення розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

У п. 2 листа Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 29.12.2009 р № 01-16-2801 «Про зміни до Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат» розяснено, що у разі коли розмір заробітної плати підвищується згідно з рішенням Кабінету Міністрів України, у звязку з чим заробітна плата перераховується за попередні періоди (абз. 2 п. 7 Порядку), сума донарахованої заробітної плати включається в базу нарахування страхових внесків до Фонду в місяці, у якому здійснено донарахування, і на такі виплати слід нараховувати та з них утримувати страхові внески до Фонду в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що діє у момент їх нарахування.

Водночас донарахування заробітної плати за попередні періоди не впливатиме на розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності, що виплачена за попередній період, оскільки при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги включається лише сума оплати праці, з якої у розрахунковому періоді сплачені страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Із виконавчого листа та розрахунку допомоги з тимчасової непрацездатності вбачається, що остання виплата ОСОБА_1 допомоги з тимчасової непрацездатності мала місце на підставі листка непрацездатності № 486094 від 10.04.2014, а донарахування заробітної плати ОСОБА_1 було проведено згідно рішення суду від 22 травня 2015 року, яке набрало законної сили 04.11.2015 на підставі виконавчого листа, виданого 22.12.2015 (а.с. 3-4, 12)

Ураховуючи наведене, відсутні підстави для перерахування вже нарахованої в попередньому періоді допомоги з тимчасової непрацездатності у звязку з тим, що позивачу в подальшому періоді за рішенням суду донараховані виплати за місяці, які входили до розрахунку для нарахування такої допомоги за період 2011 2014 років.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 8 лютого 1995 № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно п. 10 цього Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Оскільки, рішенням Самбірського міськрайнного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року відповідача зобовязано провести перерахунок заробітної плати у звязку з відпусткою та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року і згідно проведеного розрахунку таких коштів не виплачено в сумі 5 428,77 грн., тому їх слід стягнути із відповідача.

Тобто, правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 2 ст. 233 КЗпП України, згідно яких у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У звязку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню із відповідача в дохід держави судові витрати в сумі 551,20 грн., повязані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки в сумі 5 428 (пять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 77 коп. з відрахуванням податків та інших обовязкових платежів і зборів, а також судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

У решті частині позову про стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 8 609,94 грн. відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя