Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2480/16-ц
У Х В А Л А

13 травня 2016 року Суддя Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13 травня 2016 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави про арешт майна боржника від 03 жовтня 2014 року, винесену в межах зведеного виконавчого провадження № 44724915.

Просить суд поновити пропущений строк для подання скарги та скасувати постанову державного виконавця від 03 жовтня 2014 року в частині накладення арешту на рахунок в банку ПАТ КБ «Надра».

Разом з тим, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 383 ЦПК України, в порядку якої подано до суду відповідну скаргу, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зазначені норми ст. 383 ЦПК України містяться в Розділі VII. «Судовий контроль за конанням СУДОВИХ РІШЕНЬ», а ч. 2 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином норми процесуального закону чітко визначають можливість звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України виключно у випадку примусового виконання державним виконавцем судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Як вбачається з поданої до суду заяви представника ОСОБА_2, поданої в інтересах ОСОБА_1, в органах державної виконавчої служби на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження, до складу якого входять вимоги управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві та наказ господарського суду Полтавської області, а не рішення Київського районного суду м. Полтави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що скарга на постанову державного виконавця Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції про арешт коштів боржника не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, в порядку, визначеному ст. 383 ЦПК України, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 122, 383 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкриті провадження в цивільній справі за скаргою на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави про арешт майна боржника.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги.

Суддя Н.Л.Яковенко

13.05.2016