РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2199/15-ц

21 квітня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступника ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відовідача заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по відсотках та підвищених відсотках за період з 07.06.2012 р. по 21.08.2015 р. в сумі 17000,86 доларів США, інфляційні в сумі 125439,08 грн., три відсотки річних в сумі 14159,15 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позову покликається на те, що відповідач неналежно виконував свої обв"язки по кредитному договору від 26.12.2007 року, а тому рішенням суду від 25 жовтня 2012 року з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 417853,10 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором - житловий будинок в м. Костопіль по вул. І.Нечая, 1. Проте, дане рішення суду не виконано. В звязку з цим позивач звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задоволити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивачем було змінено строк виконання зобовязань по кредитному договору і рішенням суду від 25 жовтня 2012 року було стягнуто з відповідача всю заборгованість по кредитному договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки за даним договором. Вважає, що позивач повторно звертається до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав. Також заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № BL 1341, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 50000 доларів США з терміном погашення в строк до 1 грудня 2027 року.

В забезпечення договірних зобовязань по даному кредитному договору між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого було передано позивачу в іпотеку житловий будинок загальною площею 240,90 кв.м., житловою площею 87,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Костопільський район, м.Костопіль, вул.І.Нечая буд. №1.

В звязку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач 22 березня 2012 року надіслав відповідачу вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) погашення заборгованості по кредитному договорі, процентів та штрафних санкцій (а.с. 35 оглянутої в судовому засіданні справи № 1710/2-714/12).

Після цього позивач 09.07.2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 52280,65 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.06.2012 року становить 417853,10 грн. (381009,83 грн. - заборгованість по сумі кредиту, в тому числі прострочена заборгованість по сумі кредиту - 4996,03 грн., 36390,01 грн. - відсотки, 453,25 - підвищені відсотки) та до відповідача ОСОБА_2 - про звернення стягнення на іпотечне майно. Із оглянутої в судовому засіданні справи № 1710/2-714/12 встановлено, що при зверненні до суду позивач в позовній заяві покликався на п. 6.1 кредитного договору від 26 грудня 2007 року та ст. 611 ЦК України, згідно яких позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати.

Рішенням Костопільського районного суду від 25 жовтня 2012 року в справі № 1710/2-714/12 за позовом ПАТ "Універсал Банк" як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість по кредитному договору №BL 1341 від 26.12.2007 р. в загальній сумі 417853,10 грн. та звернуто стягнення на іпотечне майно - житловий будинок в м.Костопіль по вул.І.Нечая, №1.

Дане рішення вступило в законну силу.

Таким чином, позивач в звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором з 1 грудня 2027 року на квітень 2012 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом позивач скористався і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 25 жовтня 2012 року.

Після зміни строку виконання зобовязання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 22 березня 2012 року позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобовязань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках та підвищених відсотках в сумі 17000,86 доларів США не підлягає до задоволення.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 25 жовтня 2012 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України.

Згідно положень ст. 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат, вбачається, що дане положення Закону може бути застосоване кредитором до боржника виключно тільки в разі, якщо валютою виконання зобовязання є гривня, оскільки, визначення в договорі грошових зобовязань в іноземній валюті унеможливлює врахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15, яка згідно з вимогою ст.360-7 ЦПК України є обовязковою.

Враховуючи, що кредитний договір був виражений в доларах США, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних виплат.

Щодо позовної вимоги про стягнення три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов"язань, то суд вважає, що дана позовна вимога є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Суд погоджується з розрахунками відсотків за прострочення виконання грошового зобов"язання, який був наданий позивачем.

На думку суду є необґрунтованим посилання представника відповідача про те, що позивачем був пропущений строк звернення з позовом про стягнення відсотків за прострочення виконання грошовиго зобов"язання, оскільки позивач звернувся до суду в межах трьохрічного строку після ухвалення рішення суду від 25 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступника ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов"язань в сумі 14159,15 грн. та у відшкодування витрат по сплаті судового збору 139,94 грн., а всього 14299 (чотирнадцять тисяч двісті дев"яносто дев"ять) грн. 09 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3