Справа №522/6945/16-ц
Провадження №2/522/5135/16
17 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої Шенцевої О.П.
за участю секретаря Соболевій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,-
Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні її позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи представник відповідачки повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача з матеріалами справи був ознайомлений та надав заяву до суду про те, що він не заперечує щодо вирішення справи за його відсутністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
10 червня 2015 року громадянка ОСОБА_2 наділила повноваженнями ОСОБА_3 бути її представником у всіх державних установах та організаціях України з питань приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за правом її відчуження та отримання грошових коштів за вищезазначену квартиру.
На громадянина ОСОБА_3 була оформлена довіреність 05АА1347741, яка посвідчена нотаріусом міста Махачкали Республіки Дагестан Зіявутдиновою ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №3-2205.
Довіреність від 10 червня 2015 року наділила повноваженнями ОСОБА_3 отримувати Свідоцтво про державну реєстрацію права власності та усіх необхідних документів, правом продажу зазначеної квартири та правом отримання грошових коштів від її продажу.
Довіреність була видана на три роки з правом передоручення повноважень на інших осіб.
Зазначена квартири складає 395/1000, а саме 13,81 кв.м. загальної площі житлового блоку у гуртожитку кімнати: №261а, 261в.
16 жовтня 2015 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було розглянуто звернення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та направлено на його адресу договір найму житла.
05 листопада 2015 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі договору найму та технічного паспорту від 16 вересня 2015 року було прийнято Розпорядження №250324, яким було визнано ОСОБА_2 власником квартири №261а., 395/1000, а саме 13,81 кв.м. загальної площі житлового блоку у гуртожитку кімнати: №261а, 261в.
05 листопада 2015 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі Розпорядження №250324 було видане Свідоцтво про право власності на 395/1000, а саме 13,81 кв.м. загальної площі житлового блоку у гуртожитку кімнати: №261а, 261в.
Також в довідці було зазначено, що розпорядження приватизації та свідоцтво про право власності на житло зареєстровані в журналах реєстрації, підписані директором департаменту міського господарства Одеської міської ради ОСОБА_5 та завірені гербовою печаткою департаменту.
Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 отримав за квартиру грошові кошти у розмірі 75 000,00 (сімдесят пять) тисяч гривень та зобовязався в строк до 01 грудня 2015 року зявитися до приватного нотаріуса для здійснення державної реєстрації правочину та переходу права власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно.
Оригінали документів (розпорядження, свідоцтво та технічний паспорт) були передані ОСОБА_1.
Проте свої зобовязання зявитись до нотаріальної контори для здійснення переоформлення квартири ОСОБА_3 не виконав.
Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Усі істотні умови купівлі-продажу квартири сторони зясували та зафіксували в договорі від 06 листопада 2015 року.
Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 328, 392 України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2015 року та визнання права власності на квартиру задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: