Провадження № 2/761/5/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарях - Салійчук В.С., Бєловій О.І. Данилевській Є.П.

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна", Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДГТО "Південно-Західна залізниця" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2011 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Комунальне підприємство "Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди.

Позивачі зазначили, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 згідно із свідоцтвом про право власності виданим 20 жовтня 1993 року у зв'язку із приватизацією квартири, яка отримана ОСОБА_1 за ордером виданим на підставі рішенням Шевченківського райвиконкому від 22.02.1982 року. Квартира згідно технічного паспорту складається із приміщень кімната - 7,92 кв.м., кухня - 7,65 кв.м. та коридор - 5,94 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року, залишеним без змін, Ухвалою Апеляційного суду від 26 квітня 2011 року, задоволено зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним розпорядження про приватизацію сім'єю ОСОБА_5 сусідньої квартири № 3 з включенням коридору, розміром - 5,94 кв.м., який був віднесений до квартири № 2 наданої позивачам на підставі рішенням Шевченківського райвиконкому від 22.02.1982 року та свідоцтва про право власності.

Оскільки відповідачі, власники сусідньої квартири №3, у процесі приватизації включили коридор - 5,94 кв.м., який належить позивачам, тим самим перешкоджаючи у водінні та користуванні належним їм, позивачам коридором, розміром 5,94 кв.м., позивачі не можуть як власники здійснювати своє право щодо цієї частини квартири, яке було захищено рішенням Шевченківського районного суду від 07 грудня 2010 року, їх позов про визнання Розпорядження про приватизацію відповідачами квартири №3 незаконним, позивачі просили:

- задовольнити їх позов, повернути належний ним коридор, площею 5,94 кв.м., шляхом зобов'язання відповідача зняти перегородки та поверненням приміщення у попередній стан та відшкодувати моральну, та оплату юридичних послуг.

У запереченнях на позов (а.с.115) відповідачі посилаються на незаконність виданого позивачу свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року, оскільки на той час не було проведено перепланування з відокремленням обох квартир, як було відображено у поверховому плані наданого позивачем технічного паспорту для видачі йому свідоцтва про право власності на квартиру № 2. Стверджуючи, що позивачем було зведено самочинну прибудову без узгодження з балансоутримувачем будинку та відповідної документації, яка не існує у інвентаризаційній справі на будинок, докази, які надав позивач суду на підтримку позовних вимог, є неправдивими. Тому просив у позові відмовити. (долучені документи на а.с. 118-132)

У вересні 2015 року позивачі у заяві про уточнення позовних вимог зазначили про можливість повернення квартири у первісний стан у відповідності із долученим до заяви Звітом від 17 липня 2015 року про проведення технічного обстеження квартири АДРЕСА_1, загальна площа 21,51 кв.м.; свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 21,51 кв.м., виданого 20 жовтня 1993 року; реєстрація права власності КМБТІ від 26 листопада 1993 року.

У Звіті ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експериза» від 17 липня 2015 року, яким як зазначив позивач, встановлено розбіжність між фактичною площею приміщень та технічною документацією (технічний паспорт БТІ та свідоцтво про право власності). Різниця становить 5,94 м2 (частина коридору). Також встановлено, що з боку сусідньої квартири №3 закладено цеглою прохід.

Також підтвердження замурування проходу до коридору, що є сумісною власністю міститься в висновку експерта. (а.с. 178)

Згідно матеріалів справи за техпаспортом, згідно якого відповідачами була здійснена приватизація, скасована в подальшому рішенням суду, та згідно висновку експерта (а.с. 178), відповідачі, замурувававши прохід, переобладнали коридор, що відноситься до квартири №2 у санвузол.

Для визначення робіт необхідних для відновлення приміщення в попередньому стані ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експертиза» було зроблено локальний кошторис, згідно якого необхідно виконати певні відновлювальні роботи, а саме пробивання замурованих проходів, демонтаж сантехнічного обладнання, відновлення стіни між квартирами №2 та №3 та інших робіт для поновлення коридору в первісному стані. Оскільки відповідачі грубо нехтують вимогами закону та рішення суду, слід зауважити, що згідно ч.3 ст. 386 ЦК України.

Посилаючись на уточнені обставини позивач просив:

1. зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні коридору площею 5,94 кв.м., що відноситься до загальної площі квартири АДРЕСА_1, шляхом:

- демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами № 2 та №3,

- демонтажу сантехнічного обладнання у квартирі №3,

- встановлення стіни між квартирами № 2 та № 3 для повернення коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан до самовільної перебудови відповідачами;

2. стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів моральну шкоду у сумі 2500 грн. та судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

У запереченнях, наданих суду у лютому 2016 року, позивачі на підтримку раніше наданих пояснень посилаються на не досконалість наданого позивачами Звіту, оскільки судом проведена будівельна експертиза, а наданий позивачем Звіт подано з порушенням ст. 131 ЦПК України. Оспорюючи відповідність поданих позивачами доказів: подана документація є неправильною, огляду його, відповідача квартири не проведено.

Заява позивача про зупинення провадження судом у зв'язку із поданою ним до суду заявою про перегляд рішення суду за 2011 рік за нововиявленими обставинами розглянута судом з винесенням Ухвали від 21 квітня 2016 року про відмову у задоволенні заяви.

У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені письмово обставини та уточнену заяву щодо вирішення позовних вимог за викладеним у заяві змістом.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду були повідомлені судовими повістками, а також поданими заявами про зупинення провадження та запереченнями.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи (у трьох томах) вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року сім'ї ОСОБА_1 у складі трьох осіб виділено службова окрема двокімнатна квартира АДРЕСА_1. На підставі даного рішення ОСОБА_1 на сім'ю із трьох осіб видано ордер № 99891 серії Б, органом приватизації Дарницької дистанції путі ПЗЗ далі 20 жовтня 1993 року видано Наказ № 8 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності.

Згідно із технічним паспортом квартира № 2 складається із кімнати площею 7,92 кв.м., кухні 7,65 кв.м. та коридору площею 5,92 кв.м.

Зазначені рішення були оспорені ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у справі 2-753/10, у якій ними було подано позов до суду до ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ДТГО ПЗЗ про визнання права власності на житло та визнання недійсним свідоцтва про приватизацію сім'єю ОСОБА_2.

Зустрічний позов у справі 2-753/10 про визнання незаконним розпорядження ШРДА від 22 серпня 2003 року та свідоцтва про право власності на житло, виданих сім'ї ОСОБА_5, подано ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Як встановлено судом у справі 2-753/10 рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року сім'ї ОСОБА_5 у складі трьох осіб виділено службова жила площа окрема однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

На розширеному засіданні адміністрації та профкому Дарницької дистанції колії ПЗЗ було постановлено приєднати звільнену кімнату площею 18,5 кв.м. квартири АДРЕСА_1 до однокімнатної квартири № 3 поблизу залізничної колії, що знаходиться на балансі Дарницької дистанції колії, мешканцю ОСОБА_3 на сім'ю із трьох осіб.

Розпорядженням № 3 органу Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі ШРДА) від 22 серпня 2003 року квартира АДРЕСА_1, яка відповідно до технічного паспорту складається із двох кімнат жилою площею 37,3 кв.м., вбиральні 3 кв.м. та коридору 15,4 кв.м. була приватизована у рівних частках згідно із свідоцтвом про приватизацію ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року постановлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено, вирішено:

Визнати незаконним розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 22 серпня 2003 року квартири № 3 за адресою по АДРЕСА_1

Визнати незаконним свідоцтво про право власності на житло видане 22 серпня 2003 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме на квартиру № 3 за адресою по АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою № 2, наданою рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року на сім'ю ОСОБА_1 у складі трьох осіб, позивач зазначив, що виділена квартира загальною площею 25,4 кв.м. по АДРЕСА_1 складається із кімнати площею 7,92 кв.м., кухні 7,65 кв.м. та коридору площею 5,94 кв.м..

Однак, відповідачами самочинно зайнято його коридор площею 5,94 кв.м., та за час їх відсутності замурувано прохід до кімнати та кухні з коридору, який включили до площі своєї квартири.

Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, шо держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. (ч. 1) Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. (ч. 2) Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. (ч. 3)

Як було зазначено вище Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року було відновлено право власності позивача на квартиру № 2, до якої належить коридор, розміром 5,94 кв.м. та право володіння та користування приміщенням коридору.

Судом встановлено, що відповідачі на протязі всього часу, що минув, перешкоджають позивачу користуватись коридором, володіють перебудованим приміщенням, частиною якого є коридор належний позивачу, який відповідачами був приєднаний шляхом перебудови до свого приміщення.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачі просили повернути належний ним коридор, площею 5,94 кв.м., шляхом зобов'язання відповідача зняти перегородки та поверненням приміщення у попередній стан. Із долученої позивачами копії плану квартири (без дати) ймовірно слідує, що приміщення 5,94 кв.м. мало відповідно не одну перегородку і яким чином воно було самочинно перебудовано, тобто які були де саме і які були зведені додаткові реконструкції, на підставі яких створено коридор розміром 15,4 кв.м. і які необхідно зробити будівельні роботи для відновлення попереднього стану

У процесі розгляду справи Ухвалою суду від 22 січня 2014 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, (а.с. 13 том-2) на вирішення експертів поставлені питання щодо з"ясування наявності спірних перегородок коридору 5,94 у квартирах АДРЕСА_1 та чи відповідає їх встановлення технічним планам квартир та нормам забудовника. А також суд поставив питання щодо визначення обсягу робіт та вартості робіт до приведення приміщення у первісний стан, який існував до переобладнання у єдине приміщення з використанням коридору розміром 4,95 кв.м. та встановлення вартості робіт по відновленню попереднього стану.

Згідно із висновком судово-будівельно-технічної експертизи (а.с. 176) надано 22.02.2015 року встановлено, що наявність спірної перегородки у коридорі квартир №2 та № 3, а також у інвентаризаційних планах БТІ, на час дослідження встановити не вбачається можливим. Тому визначити обсяг робіт по демонтажу та приведення спірної перегородка у коридорі розміром 5,94 кв.м., якого не існує у попередні стан, неможливо.

Щодо раніше існуючого коридору на плані № 3 (а.с. 183), який належав квартирі № 2 згідно свідоцтва про право власності позивача, отриманого при приватизацію квартири № 2, то при огляді експертом виявлена відсутність перегородки у коридорі квартир № 2 та № 3, яка не відображена у технічних документаціях. У зв'язку із зазначеним встановити наявність спірної перегородки та визначення робіт щодо приведення її у попередні стан - неможливо.

Згідно із частиною першою ст. 60 ЦПК України про обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положеннями частини 3 ст. 61 ЦПК визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Досліджуючи обставини справи на підставі зібраних доказів, оцінка яких дана судом у їх сукупності, суд встановив наступне.

Перш за все, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року, суд у справі, що розглядається сприймаючи обставини, встановлені вищезазначеним судом вважає що судом відновлено право власності позивача на квартиру № 2, до якої належить коридор, розміром 5,94 кв.м. та право володіння та користування приміщенням коридору.

У процесі судових засідань були вжиті заходи до реалізації відновленого права власності позивача на коридор, розміром 5,94 кв.м. та права володіння та користування приміщенням коридору.

За висновками експерта (а.с. 184 том-2) у зв'язку із відсутністю наявної спірної перегородки у кв. 2 на момент обстеження експертом не вбачається можливим встановити та визначити обсяг робіт по її відновленню для приведення у попередній стан, при цьому експерт посилається на відсутність даних про перегородку у технічному паспорті забудовника та інвентаризаційних планах БТІ.

Водночас, досліджуючи плани будинку 2, 3 та 4, стосовно плана 2 (а.с. 183 назва внизу а.с. 182 зв.) з технічного паспорту виданого на житло 20.10.1993 року та свідоцтва про право власності від 20.10.1993 року на квартиру №2 (том- 1 а.с. 13-15) встановлено, що квартира має загальну площу 21,51 кв.м. і складається із наступних приміщень: кімнати - 7,92 кв.м.; кухні- 7,65 кв.м.; коридору 5,94 кв.м. (а.с. 183). На цьому є аркуші є план із зазначенням даних приміщень та їх площі.

Як зазначив експерт відсутні назви та розмір приміщень,у плані-2 та прив'язка до основної будівлі.

Що стосується плана № 3 (план № 4) на квартиру № 3 товін вінесений до 22.08.2003 року, тобто часу видачі відповідачу документі на підставі скасованих судом рішень.

Також підтвердження замурування проходу до коридору, що є сумісною власністю міститься в висновку експерта (а.с. 178)

У судовому засіданні позивачем було долучено Звіт ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експериза» від 17 липня 2015 року, яким як зазначив позивач, встановлено розбіжність між фактичною площею приміщень та технічною документацією (технічний паспорт БТІ та свідоцтво про право власності). Різниця становить 5, 94 м2 (частина коридору). Також встановлено, що з боку сусідньої квартири №3 закладено цеглою прохід. До Звіту долучено перелік робіт для відновлювального ремнту приміщення коридору 5,94 кв.м. житлового будинку по вул. І.Сікорського (Танковій) 14 квартири 2 з оцінкою вартості проведення робіт та витрат на будівельні матеріали.

У запереченнях представник позивача по суті обсягу проведення зазначених робіт та їх вартості не надав пояснень, вважаючи неприйнятним надані документи, оскільки судовий експерт не надав позитивного висновку.

Вирішуючи зазначене питання суд виходив з того, що інших пропозицій відповідачем, який заперечує проти прийнятого у 2011 році рішення вживаючи процесуальні заходи для його скасування, не бажає протягом періоду знаходження справи у суді, відновити порушене право позивача на підставі рішення суду.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано спростування запропонованого позивачем плану відновлювальних робіт, необхідних для відновлення здійсненої реконструкції належного позивачу на підставі свідоцтва про право власності на приміщення коридору, яке не було у судовому порядку оспорено чи скасовано судом, суд вважає слід задовольнити надані пропозиції надані позивачем для відновлення приміщення 5,94 кв.м., належного йому, а саме здійснення демонтажу у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані № 3 (а.с. 178) шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами № 2 та № 3, демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі №3, та встановлення стіни між квартирами № 2 та № 3, тобто повернення коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі № 2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру № 2, для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

З огляду на викладене на підставі ст.ст. 16, 321, 325, 386, 387, 391, 400 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна", Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДГТО "Південно-Західна залізниця" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

1. Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м., у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності квартирі АДРЕСА_1.

2. Здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами № 2 та № 3, демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі №3, та встановлення стіни між квартирами № 2 та № 3, тобто повернення майна, коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі № 2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру № 2, для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

3. Стягнути в рівних долях з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судові витрати у сумі 245,00 грн.

У позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.