Справа № 2-152/11
У Х В А Л А

06 травня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву представника Дніпропетровської міської ради про зміну способу і порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року, ухваленого у цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи - Дніпропетровська міська рада, Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів, про визнання протиправними та скасування свідоцтв про право власності та право на спадщину, зобов"язання виконати певні дії, визнання протиправним, протизаконним та скасування рішення та свідоцтва, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про зобов»язання звільнити та повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року, ухваленого у даній цивільній справі. В обгрунтування заяви посилався на те, що на виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-152/11 про зобов"язання ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупикового проїзду в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, площею 57 кв.м., державі в особі Дніпропетровської міської ради, шляхом приведення у придатний для використання стан і на виконання цього виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2015 року було роз"яснено вказане рішення. Таким чином, у справі прийняте рішення: в частині самовільно побудованого гаражу судом вирішено звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування шляхом знесення гаражу, а в частині - паркану прийнято рішення про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки загального користування шляхом переносу паркану (огорожі). Паркан (огорожа), що підлягає переносу за рішенням суду, побудований з цегли на фундаменті та є частиною стіни гаражу, що необхідно знести. За таких обставин утруднюється виконання рішення в частині переносу капітально побудованого паркану, оскільки здійснити його перенесення без його руйнування неможливо, до того при виконанні рішення суду в частині знесення гаражу частина паркану буде зруйнована, оскільки паркан є частиною гаражу. Представник заявника в заяві вказує на те, що в зв"язку з наведеним існує необхідність у зміні способу та порядку виконання рішення суду в частині рішення, що стосується звільнення частини земельної ділянки загального користування від самовільно побудованого паркану на "шляхом примусового знесення за рахунок ОСОБА_2 належного йому паркану (огорожі), що виходить за межі успадкованого 20.01.1998 року ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 400 кв.м.".

В судовому засіданні представник Дніпропетровської міської ради підтримав заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву.

В судовому засіданні державний виконавець Григорчук П.В. вважав заяву обгрунтованою та такою? що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 з представником заперечували проти вимог заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

В судове засідання представники Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів не з"явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши матеріали цивільної справи та виконавчого провадження № 701/12 номер провадження ЄДРВП 49046079, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року, ухваленим у даній цивільній справі, частково задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 та задоволенні позовні вимоги Дніпропетровської міської ради,рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради № 403 від 20.06.2003 року «Про затвердження акта приймання жилого будинку та господарської будівлі у домоволодінні по вул. Миколаївській №17 гр. ОСОБА_3П.» визнано незаконним в частині зазначення розміру земельної ділянки, а саме площею 457,0 кв.м., замість належних 400 кв.м. та скасовано в цій частині; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.01.1998 року, видане ОСОБА_3 Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, визнано недійсним в частині отримання у спадщину серед іншого нерухомого майна в домоволодінні по вул. Миколаївська, 17 - гаража літ. В; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.11.2003 року на ім»я ОСОБА_3 визнано недійсним в частині спадкування серед іншого нерухомого майна по вул. Миколаївській,17 в м.Дніпропетровську гаражу літ.В; свідоцтво про право на спадщину від 07.12.2013 року, видане на ім»я ОСОБА_2, визнано недійсним в частині отримання у спадщину серед іншого нерухомого майна в домоволодінні по вул. Миколаївська, 17 в м.Дніпропетровську гаража літ. В і зазначення того, що домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 457 кв.м. замість належних 400 кв.м.; усунуті ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування - тупиковим проїздом, необхідним для користування, експлуатації та обслуговування домоволодіння №13а по вул.Миколаївська в м. Дніпропетровську; зобов"язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупиковий проїзд в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську шляхом знесення гаражу літ.В, розміром 5,88м. х 3,74м., що розташований на території проїзду загального користування в районі будинку №17 по вул. Миколаївській в м. Дніпропетровську та шляхом переносу за рахунок ОСОБА_2 належного йому паркана (огорожі) в межі успадкованої 20.01.1998 року ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 400 кв.м., в бік будинку №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, по довжині 25м. від розворотної площадки тупикового проїзду (від домоволодіння №15 по вул. Миколаївській), по ширині 16м. від межі (паркану) №19 по вул. Миколаївській у відповідності до Плану відводу землі до рішення №717 від 08.05.1956 року (16мх25м); зобов»язано ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупикового проїзду в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, площею 57 кв.м., державі в особі Дніпропетровської міської ради, шляхом приведення у придатний для використання стан; скасовано свідоцтво про право власності, видане Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції, індексний номер 24698581 від 25.07.2014 року, про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миколаївська, 17, кадастровий номер :02:276:0028; зобов"язано Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 6447931 від 10.07.2014 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Миколаївська, 17, кадастровий номер :02:276:0028; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені матеріальні збитки у розмірі 1816,7 грн. та витрати по справі в сумі 1413,28 грн., а всього 3229 грн. 98 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 року вказане рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані рішення районного суду та суду апеляційної інстанції оскаржені ОСОБА_2 в касаційному порядку, проте Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2015 року в зв"язку з цим не зупинялося.

На виконання вказаного рішення суду від 29.01.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, серед інших, був виданий та переданий для виконання до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконавчий лист № 2-152/11 про зобов"язанння ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупиковий проїзд в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську шляхом знесення гаражу літ.В, розміром 5,88м. х 3,74м., що розташований на території проїзду загального користування в районі будинку №17 по вул. Миколаївській в м. Дніпропетровську; зобов»язання ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупикового проїзду в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, площею 57 кв.м., державі в особі Дніпропетровської міської ради, шляхом приведення у придатний для використання стан.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2015 року за заявою ОСОБА_1 було роз"яснено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року, ухвалене у даній цивільній справі, із зазначенням, що цим рішенням ОСОБА_2 зобов»язано повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування - тупикового проїзду в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, площею 57 кв.м., державі в особі Дніпропетровської міської ради шляхом приведення у придатний для використання стан, а саме - шляхом звільнення ним самовільно зайнятої частини земельної ділянки загального користування - тупикового проїзду в районі буд. №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську шляхом знесення гаражу літ.В, розміром 5,88м. х 3,74м., що розташований на території проїзду загального користування в районі будинку №17 по вул. Миколаївській в м. Дніпропетровську та шляхом переносу за рахунок ОСОБА_2 належного йому паркана (огорожі) в межі успадкованої 20.01.1998 року ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 400 кв.м., в бік будинку №17 по вул. Миколаївській в м.Дніпропетровську, по довжині 25м. від розворотної площадки тупикового проїзду (від домоволодіння №15 по вул. Миколаївській), по ширині 16м. від межі (паркану) №19 по вул. Миколаївській у відповідності до Плану відводу землі до рішення №717 від 08.05.1956 року (16мх25м).

Як вбачається матеріалів виконавчого провадження по виконанню зазначееного виконавчого листа, дослідженого у даному судовому засіданні, 15.10.2015 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого листа, якою боржнику надано строк до 22.10.2015 року для самостійного виконання рішення суду.

09.11.2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

24.11.2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за результатами розгляду вказаної скарги винесена ухвала по справі №200/152/11 на дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, якою була частково задоволена скарга ОСОБА_2 та скасована вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження в частині встановлення строку для самостійного виконання. Зазначене обгрунтоване тим, що згідно рішення суду від 29.01.2015 року встановлено строк виконання ОСОБА_2 рішення у строк два місяці з дня набрання рішення законної сили, тобто у строк до 17.11.2015 року.

У звязку із зазначеним 04.12.2015 року начальником Бабушкінського ВДВС було здійснено перевірку зазначеного виконавчого провадження та за наслідками перевірки скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та інші процесуальні документи, винесені в межах зазначеного виконавчого провадження а також зобовязано старшого державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_4 вжити заходів щодо приведення зазначеного виконавчого провадження у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому, а саме 07.12.2015 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС відповідно до ст.17, 18,19,20,25 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа, копії якої разом з вимогою державного виконавця надіслано сторонам, стягувачу до відома, боржнику - для виконання, при цьому боржнику запропоновано виконати вимоги виконавчого документа у строк до 14.12.2015 року.

14.12.2015 року державним виконавцем відповідно до ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій на строк до 21.12.2015 року.

25.12.2015 року державним виконавцем з метою перевірки виконання боржником рішення суду здійснено вихід за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Миколаївська, 17 та 13-а, під час якого було встановлено, що рішення суду, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, ним не виконано, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

У звязку із зазначеним та відповідно до положень ст.ст.78, 89 Закону України "Про виконавче провадження" 28.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 у розмірі 340,00 грн. та встановлено новий строк виконання рішення суду.

10.02.2016 року державним виконавцем, з метою повторної перевірки виконання боржником рішення суду було здійснено вихід за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Миколаївська, 17 та 13-а, під час якого було встановлено, що рішення суду не виконано, будь-яких пояснень щодо не виконання рішення суду державному виконавцю боржником надано не було. В зв"язку з зазначеним 10.02.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 у подвійному розмірі в сумі 680,00 грн.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 цієї статті - державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч.3 цієї статті - державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 32 даного Закону України заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Главою 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений загальний порядок виконання рішень, за якими боржник особисто зобов"язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, зокрема, передбачений порядок виконання рішень суду про заборону вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 цієї статті - у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. Згідно до ч.3 цієї статті - у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. .

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майнав натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавцяабо за заявою сторонисуд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторіні у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як зазначено вище, в заяві представник Дніпропетровської міської ради просить змінити спосіб та порядок виконання рішення суду з "шляхом переносу за рахунок ОСОБА_2 належного йому паркану (огорожі) в межі успадкованої 20.01.1998 року ОСОБА_3 земельної ділянки площею 400 кв.м., в бік будинку №17 по вул. Миколаївській в м. Дніпропетровську, по довжині 25 м. від розворотної площадки тупикового проїзду (від домоволодіння № 17 по вул. Миколаївській) по ширині 16 м. від межі (паркану) № 19 по вул. Миколаївській у відповідності до плану відводу землі до рішення №717 від 08.05.1956 року (16м х 25м)" на "шляхом примусового знесення за рахунок ОСОБА_2 належного йому паркану (огорожі), що виходи ть за межі успадкованої 20.01.1998 року ОСОБА_3 земельної ділянки площею 400 кв.м.".

В обгрунтування цих вимог представник Дніпропетровської міської ради посилається на те, що паркан (огорожа), що підлягає переносу за рішенням суду, побудований з цегли на фундаменті та є частиною стіни гаражу, що необхідно знести. За таких обставин утруднюється виконання рішення в частині переносу капітально побудованого паркану, оскільки здійснити його перенесення без його руйнування неможливо, до того ж, при виконанні рішення суду в частині знесення гаражу частина паркану буде зруйнована, оскільки паркан є частиною гаражу.

Разом з цим, зважаючи на положення ст. 373 ЦПК України, представником Дніпропетровської міської ради не надано жодного підтвердження зазначеним твердженням про наявність вказаних ним в заяві обставин, що утруднюють виконання рішення суду і є винятковим випадком для зміни способу і порядку виконання рішення суду у зазначений в заяві спосіб.

Не містить таких доказів неможливості (з урахуванням, зокрема, відповідних будівельно-технічних висновків або досліджень спеціалістів, залучених у встановленому порядку до провадження виконавчих дій) переносу паркану (огорожі) відповідно до рішення суду і досліджене в судовому засіданні виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Зважаючи на викладене, заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику Дніпропетровської міської ради у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року, ухваленого у цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи - Дніпропетровська міська рада, Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів, про визнання протиправними та скасування свідоцтв про право власності та право на спадщину, зобов"язання виконати певні дії, визнання протиправним, протизаконним та скасування рішення та свідоцтва, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про зобов»язання звільнити та повернути земельну ділянку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої може бути подана протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з для отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева