Справа № 357/2867/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона відпо відно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2013 року являється опікуном своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка являється інвалідом другої групи та перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з при воду шизофренії, параноїчної форми. Донька позивачки ОСОБА_3 являється матір»ю малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час перебуває на утриманні та вихованні у позивачки, яка є його опікуном. Відповідач ОСОБА_2 являється батьком малолітнього сина ОСОБА_4, 13.03. ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивачка також вказувала на те, що відповідач 26.10.2007 року був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі, а 11.12.2015 року ОСОБА_2 звільнився з місць позбавлення волі у звязку з відбуттям покарання. З моменту звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_2 жодного разу не з»являвся до свого сина ОСОБА_5 ні за місцем проживання дитини, ні за місцем навчання дитини. Впродовж багатьох років відповідач не підтримував контакт з дитиною, не займався вихованням дитини, не приділяв уваги його розвитку не виконував обов»язків по вихованню дитини та не забезпечував сина матеріально, не цікавився життям та здоров»ям дитини. З часу звільнення з місць позбавлення волі відповідач не звертався ні до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, ні до Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради із заявою про повернення йому дитини. Позивачка вказувала на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та матеріальному утриманню свого малолітнього сина ОСОБА_5. Всі питання щодо вихован ня та матеріального утримання дитини вирішуються позивачкою. Позивачка просила в судовому порядку позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання вищевказаної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати на користь позивачки.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради ОСОБА_6 позовні вимоги позивачки підтримала та просила позов задоволити.

Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала позивачка.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши думку малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який просив позбавити відпові дача батьківських прав стосовно нього, заслухавши покази свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04.03.2005 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 наро дився 13.03.2005 року і його батьками являються: ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_7 мати.

В суді встановлено, що 26.10.2007 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відповідач по справі - ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і йому було призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 12.12.2006 року. Наведене підтверджується копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2007 року.

Згідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.08.2010 року №418 «Про надання малолітньому ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, і встановлення над ним опіки», малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, надано статус дитини, позбав леної батьківського піклування; встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; призначено ОСОБА_1, 28. 05.1961 року народження, котра мешкає за адресою АДРЕСА_1, опікуном над малолітнім ОСОБА_4, 13.03.2005 року народ ження.

В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалено рішення суду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_8 лівни, заінтересована особа Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, і вказаним рішенням суду заяву ОСОБА_1 було задоволено; визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 - недієздатною; встановлено опіку над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 і призначено її матір ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 її опікуном. Вказане рішення набрало законної сили 31.12.2013 року. Наведене підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайон ного суду від 20.12.2013 року.

Відповідно до заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 01.12.2015 року, яке було ухвалено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позов було задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 04.03.2005 року у відділі ЗАГС адміністрації Кіровського району м. Пермь Пермського краю Російської Федерації, актовий запис №125 розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 18.12.2015 року. Наведене підтверджує ться копією заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 01.12.2015 року.

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З копії довідки виданої Диканівською виправною колонією управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№12) від 14.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, 11.12.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання та вибув: АДРЕСА_2.

З копії відповіді т.в.о. начальника Білоцерківського відділу поліції Головного управлін ня Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 №/109/1001/01-2016 на звернення ОСОБА_1 вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_2 за адресою ОСОБА_1: АДРЕСА_1 не проживає. Наведене також вбачається із копії висновку по повідомленню ОСОБА_1 від 18.02.2016 року затверд женого 18.02.2016 року т.в.о. начальника Білоцерківського відділу поліції Головного управ ління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 у суді також підтвердили, що відповідач не проживає і не з»являється за адресою: АДРЕСА_1, місцезнаходження відповідача невідоме.

В судовому засіданні також встановлено, що позивачка ОСОБА_1, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9. Наведене підтверджується довідкою виданою КП БМР ЖЕК №1 від 25.02.2016 року за №806, але позивачка із онуком ОСОБА_4 проживають за адресою: вул. ОСОБА_8 (Славіна)АДРЕСА_3 в м. Біла Церква і малолітній ОСОБА_4 перебуває на матеріальному утриманні ОСОБА_1, що підтвер дили учасники процессу, свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

З копії довідки Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Білоцерківської міської ради від 24.02.2016 року за №41 вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 4-Б класі Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Білоцерків ської міської ради Київської області, а також із довідки від 02.03.2016 року за №45 виданої Білоцерківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №6 Білоцерківської міської ради вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 не беруть участь у вихованні дитини, не спілкуються з класним керівником, не цікавляться успішністю дитини. ОСОБА_1 займається вихованням онука, постійно слідкує за навчан ням.

Згідно до копії характеристики Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Білоцерківської міської ради, ОСОБА_4 навчається у Білоцерків ській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №6 з 1-го класу. Учень має середні здібності. Виявляє інтерес до природознавства, гарно малює. На уроках увага нестійка. Не виявляє активності. Повільно читає. Завдання виконує в повільному темпі. Почерк має каліграфіч ний, зошити охайні. Домашні завдання виконує старанно. У колективі доброзичливий, має друзів серед однокласників. Бере активну участь у житті класу. Фізично розвинений. Має задовільний стан здоров»я. На диспансерному обліку не перебуває. Опікуном ОСОБА_4, учня ІНФОРМАЦІЯ_10, є бабуся ОСОБА_1. ОСОБА_12 приділяє значну увагу вихованню онука. Постійно слідкує за навчанням. ОСОБА_5 ходить до школи охайним, має все необхідне для навчання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в сім»ї опікуна ОСОБА_1 в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4, яка належить опікуну ОСОБА_1, ОСОБА_4 має право користуватися трьох кімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_5. Квартира в АДРЕСА_4 умебльована, є необхідні побутові прилади, дитина має окреме місце для сну та відпочинку, є робочий куточок для навчання та підготовки домашніх завдань. Опікун належно виконує свої обов»язки щодо утримання, навчання та виховання дитини, піклується про здоров»я та фізичний розвиток дитини. Наведене підтверджується актом перевірки соціально-правового захисту дитини, яка проживає у сім»ї опікуна/піклувальника від 02.02.2016 року. А також вказані обставини підтвердили учасники процесу та свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

З висновку виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, який являється Органом опіки та піклування Білоцерківської міської ради від 07.04.2016 року №1066/1-7 вбачається, що з 30 липня 2010 року малолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку дітей-сиріт й дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв»язку з тим, що місце знаходження його матері було невідоме, а батько був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.08.2010 року №418 «Про надання малолітньому ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, і встановлення над ним опіки» над малолітнім була встановлена опіка з боку бабусі ОСОБА_1 Мати дитини ОСОБА_3 визнана недієздатною згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2013 року. Батько малолітнього ОСОБА_2 був засуджений 26.10.2007 року Білоцерківським міськ районним судом за ст. 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі. 11.12.2015 року ОСОБА_2 звільнився з місць позбавлення волі у зв»язку з відбуттям строку покарання. З часу звільнення батько жодного разу не з»явився до сина, не цікавився його життям і здоров»ям, не надавав жодної матеріальної допомоги. До служби у справах дітей Білоцерківської міської ради він також не звертався із заявою про передачу йому дитини на подальше виховання. Згідно з інформацією адміністрації Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6, батьки дитини не беруть участі у вихованні дитини, не спілкуються з класним керівником, не цікавляться успішністю дитини. ОСОБА_1 із онуком ОСОБА_4 проживають за адресою: вул. ОСОБА_8 (Славіна)АДРЕСА_3 в м. Біла Церква, в ході обстеження умов проживання встановлено, що родина проживає в належних житлово-побутових умовах. Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та таким, що відповідає інтересам дитини.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст. 155 СК України, вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст. 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно до п. 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі: 14) довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові.

Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові.

Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради ОСОБА_6 підтвердила, що після повернення з місць позбавлення волі батько ОСОБА_4 ОСОБА_2 не звертався із заявою про повернення дитини ні до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, ні до Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 судом приймається до уваги Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 та його відповідність інтересам дитини, який складений виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради, як Органом опіки та піклування Білоцерківської міської ради, 07.04.2016 року №1066/1-7.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, те що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманню сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріально не утримує дитину, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідач до дитини за місцем її проживання не зявляється, із дитиною не спілкується, будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, життям, навчанням та здоровям дитини не цікавиться. Наведене підтверджується вищевказа ними у рішенні суду письмовими доказами та показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскі льки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовяз ків по вихованню вищевказаної дитини.

Також суд вважає, що слід задоволити позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено у суді ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на утриманні у позивачки по справі.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання вказаної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяч но, починаючи з 01.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України.

Суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивачки в сумі 551 грн. 20 коп., а також з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 7, 141, 150, 151, 155, 157, 164-166, 171, 180-183 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 58, 59, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_11, Росія, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_12 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд судового рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_13