Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 24 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 про захист прав споживача шляхом скасування нарахованого боргу за послуги, які не надавались, зобов'язання припинити нарахування оплати за послуги, зобов'язання не вчиняти дій та за зустрічним позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу з оплати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила скасувати нарахований борг в розмірі 1388,94 грн.; зобов'язати відповідача в подальшому не нараховувати квартплату по квартирі АДРЕСА_1; припинити вивішування оголошень на під'їзді будинку АДРЕСА_1 зі списком боржників та із зазначенням її прізвища, імені та по-батькові. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. КВЖРЕП №1 ніяких послуг з утримання будинку їй не надає, проте постійно нараховує плату та вивішує оголошення про існування у неї заборгованості по квартплаті. Вважала, що такі дії відповідача є протиправними та порушують її права.

У серпні 2015 року Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 (далі - КВЖРЕП №1) звернулося до суду із зустрічним позовом. Після уточнення вимог позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в сумі 1687,08 грн. за період з 01.09.2014 року по 01.12.2015 року за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території. При цьому посилався на те, що КВЖРЕП №1 надає такі послуги згідно з установленими тарифами. Сторони перебувають у фактичних договірних відносинах, за умови відсутності укладеного в письмовій формі договору. ОСОБА_3 договір про послуги не підписує та надані послуги не оплачує.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 18 березня 2016 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 1687 гривень 08 копійок боргу по оплаті за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.09.2014 року по 30.11.2015 року.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги та відмовити у задоволені зустрічного позову. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Між сторонами договір не було укладено, а тому відсутні підстави для стягнення коштів. На думку апелянта, суд не врахував, що жодних актів виконаних робіт вона не підписувала та жодних зобов'язань на себе не брала.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.34).

За період з 01 вересня 2014 року по 01 грудня 2015 року КВЖРЕП №1 нарахувало ОСОБА_3 плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в сумі 1687,08 грн.(а.с.41).

Відмовляючи у задоволені первісного позову та задовольняючи зустрічний позов КВЖРЕП №1, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що між сторонами склалися правовідносини щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13).

В даному випадку розмір заборгованості підтверджується поквартирним особовим рахунком (а.с.41).

Сам факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, правильність нарахування плати за надані послуги підтверджується наданими позивачем за зустрічним позовом доказами. Зокрема, актами виконаних робіт за спірний період, розрахунками вартості цих послуг, копіями договорів про виконання робіт по прибиранню під"їздів в будинку, про надання послуг із вивезення побутових відходів, розрахунком тарифу по квартирній платі, копією рішення міськвиконкому про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.36-64).

Зазначені докази відповідачкою не спростовані.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Однак, в матеріалах справи відсутні відповідні акти, які б підтверджували неякісне або невчасне надання КВЖРЕП №1 послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з власника квартири ОСОБА_3 плату за надані послуги.

Правильними по суті, на думку апеляційного суду, є також і висновки суду в частині вимог, заявлених ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, є зобов'язальними і за змістом ст.509 ЦК саме виконавець має право вимагати виконання договору в частині оплати за надані послуги, відшкодування збитків, в т.ч. шляхом пред'явлення позову про стягнення заборгованості.

Звернення ОСОБА_3 до суду з позовом у зв'язку із запереченням щодо нарахування плати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території є різновидом претензії та не передбачено діючим процесуальним законодавством в якості самостійного способу судового захисту прав. Обставини, викладені ОСОБА_3 у позовній заяві щодо нарахування боргу та дій працівників КВЖРЕП №1, є запереченням проти вимог про стягнення заборгованості.

Тобто, вимоги останньої не узгоджуються із положеннями ст.16 ЦК.

Крім того, вимоги в частині зобов"язання відповідача в майбутньому не нараховувати квартплату є безпідставними, оскільки неможливо передбачити наперед, чи будуть порушуватися права позивачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,304,307, 308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді: