АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/229/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1362/16Головуючий у 1-й інстанції Івко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Новосанжарського району суду Полтавської області від 20 травня 2014 року позов задоволено.

Cтягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3294,65 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 329,47 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Новосанжарського району суду Полтавської області від 19 серпня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення в частині відмови в стягненні судових витрат на правову допомогу змінити та вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. на правову допомогу, 527 грн.20 коп. добових та 400 грн. витрат, повязаних з його явкою до суду (послуги таксі).

Також представником позивача ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду, якою відмовлено в постановленні додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, повязаних з правовою допомогою, у звязку з чим останній ставить питання про її скасування та постановлення по справі додаткового рішення, яким просить стягнути витрати на правову допомогу, добові та витрати повязані з явкою до суду представника.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення завданих збитків сторонами не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 листопада 2012 року в смт. Нові Санжари, Полтавської області ОСОБА_4, рухаючись по вул. Жовтневій на автомобілі НОМЕР_1, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР та допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 на праві власності автомобілем НОМЕР_2, яким на час скоєння ДТП керував ОСОБА_5

Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 5 грудня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф в сумі 340 грн. на користь держави.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП доведений належними доказами , а відтак підлягає відшкодуванню винною особою у відповідності до положень ст.1194 ЦК України. При цьому, судом вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі в сумі 329 грн. 47 коп.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За нормами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, пов'язані з явкою до суду.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 84 ЦПК України та ч. 1 ст. 85 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, а також витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, несуть сторони.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.

Пунктом 35 Постанови № 10 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року передбачено, що суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні з позовом до суду з вимогою про відшкодування збитків в розмірі 3294 грн. 65 коп., позивачем було надано квитанцію про сплату ним судового збору в сумі 329 грн. 47 коп.

При цьому, жодних інших доказів, які-б підтверджували понесені позивачем та його представником адвокатом ОСОБА_2 витрати, повязані з розглядом справи, як-то - квитанції про оплату правової допомоги адвоката, будь-якого розрахунку розміру оплати участі адвоката у справі, документів (квитанцій, чеків, інших проїзних документів), які-б свідчили про витрати, повязані з явкою до суду, ні позивачем, ні його представником в ході розгляду справи надано не було.

Більше того, про наявність таких витрат не зазначено в позовній заяві, позаяк про їх відшкодування (окрім сплаченого судового збору) не заявлялось під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий суд відповідно до норм ст.88 ЦПК України вирішив питання про розподіл понесених позивачем судових витрат та обґрунтовано стягнув з відповідача документально підтверджений розмір судового збору, позаяк жодних інших вимог про стягнення понесених стороною позивача судових витрат не заявлялось.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки самим апелянтом не заперечується факт відсутності будь-яких документів, які-б свідчили про понесені позивачем судові витрати на час постановлення судового рішення.

Крім того, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, місцевий суд виходив з того, що питання про стягнення судових витрат було вирішено судом під час ухвалення рішення, згідно наданих стороною доказів, що були наявні в матеріалах справи. Крім того, факт понесення стороною судових витрат та їх розмір є предметом доведення на загальних підставах.

Із зазначеним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вже після розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті адвокатом ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою до Новосанжарського районного суду було подана заява про залучення до матеріалів справи квитанції б/н від 14.04.2014 року про отримання ним гонорару в розмірі 3000 грн., квитанції б/н про сплату ОСОБА_3 добових та дві квитанції про послуги таксі на 400 грн. ( а.с. 100-104).

Вірно врахувавши, що ні під час судових дебатів, ні в ході всього судового розгляду такі документи позивачем чи його адвокатом надані не були, будь-які пояснення чи клопотання про їх залучення, а відтак і про стягнення з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України зазначених судових витрат не заявлялись, та обґрунтовано пославшись на вимоги ч.8 ст. 193 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для постановлення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, позаяк таке питання було вирішено при постановленні судового рішення згідно до наданих доказів про понесені витрати.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, оскільки її доводи не спростовують висновки суду.

Крім того, на виконання вимог, викладених в ухвалі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року, колегія суддів встановила складові, які включені до розміру завданого позивачу матеріального збитку.

Так, згідно до звіту про оцінку майна вартість матеріального збитку становить 4473 грн.58 коп., остання була визначена експертом як сума вартості відновлювального ремонту, з урахуванням зазначення коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно до примітки до вказаної вартості не були включені витрати власника, повязані з транспортуванням, зберіганням його автомобіля, поштові витрати та оплата послуг експерта.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України та з урахуванням розміру вже сплаченого страхового відшкодування дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача зазначеного розміру фактичної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2014 року відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2014 рокузалишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2014 року відхилити.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.