Справа № 147/1665/15-ц
Провадження №2/147/95/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Костюк Г.М.,

при секретарі Кучер І.В.,

за участю представника третьої особи: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної виконавчої служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в його редакції від 03.03.2016 року, до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної виконавчої служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про звільнення з-під арешту житлового будинку, накладеного при виконанні виконавчого листа, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2007 року між Приватбанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № VIUPGA00001653.

В забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором позичальник передав в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, вул. 40 річчя Перемоги,17.

На предмет іпотеки накладено арешт постановою від 01.04.2014 року державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби.

Арешт було накладено пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, на думку позивача державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. У звязку цим просив позивач звільнити з - під арешту вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач своїх представників не направив. Представник ОСОБА_3 подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю (а.с.62,90,108).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявились, повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом вручення судових повісток та отриманням їх особисто (а.с.71,113-114). Відповідач ОСОБА_2 в частині первісних позовних вимог подав заяву про їх вирішення на розсуд суду, просив слухати справу у його відсутності. Після подачі позивачем уточненої позовної заяви до суду не з'явився, як і його представник. Причини неявки суду не повідомлені. Позицію по уточнених вимогах не висловили.

Суд, за відсутності заперечень представника третьої особи, вважає можливим розглянути справу за наявними у ній доказами у відсутності представника позивача, який подавши заяви про розгляд справи у його відсутності скористався своїми правами, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, та у відсутності відповідача та його представника, враховуючи їх повторну неявку без поважних причин.

Представник третьої особи ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що в порядку виконання виконавчого листа, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» котів в сумі 438 691,09 грн., державним виконавцем в межах виконавчого провадження за заявою стягувача накладено арешт на все майно боржника. Приватбанк є лише іпотекодержателем, не власником майна, а тому відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вимоги кредиторів задовольняються в порядку черговості. Підстав виключати це майно з під арешту не має. Крім того, зазначив, що 29.08.2014 року вказане виконавче провадження закінчено. Було встановлено, що боржник працює в м. Києві. Тому виконавче провадження направлено до Печерського відділу ДВС м. Києва. Відомостями про його закінчення шляхом виконання виконавчого листа представник не володіє.

Заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що 19.09.2007 року між Приватбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № VIUPGA00001653 (а.с.38-45).

19.09.2007 року між ОСОБА_2 та Приватбанком було укладено договір іпотеки, за яким в забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором він передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п.35.3 цього Договору, а саме житловий будинок, загальною площею 100,2 кв.м, житловою площею 45,9 кв.м. з господарськими будівлями, без зазначення адреси місця знаходження майна (а.с.50-51).

Власником житлового будинку із господарськими спорудами за адресою с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, вул. 40 річчя Перемоги, 17 є ОСОБА_2, що підтверджується фотокопією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2015 року (а.с.19-20).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2014 року, за заявою стягувача, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №147/1934/13-ц, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області 14.02.2014 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.24). Відомості про обтяження, в тому числі житлового будинку із господарськими спорудами за адресою с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, вул. 40 річчя Перемоги, 17 , внесені до Реєстру (а.с.21-23).

Позивач просить звільнити з під арешту зазначений будинок, посилаючись на те, що постанова про арешт винесена пізніше ніж укладено договір іпотеки, а також те, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Відповідно до частини першої ст.3 ЦПК України, частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно із ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

За змістом ч.1 ст. 9 названого Закону іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» не є власником арештованого нерухомого майна, а лише іпотекодержателем. На підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.01.2014 року (а.с.119), як вбачається з матеріалів справи, звернення стягнення на іпотечне майно не відбулося. Позивач лише отримав право стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Позивач у позові зазначив про те, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Поряд з цим позивач не зазначив та не довів в установленому законом порядку про наявність таких стягувачів.

Права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Представник позивача в судові засідання не зявлявся, скористався своїм правом на подачу клопотання про розгляд справи за його відсутності та вирішення справи на підставі поданих доказів, вважаючи позовні вимоги доведеними. Однак, зі змісту позовної заяви не вбачається порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя спірного майна, які були б повязані з правом власності на майно чи з правом володіння ним. Тому вимоги позивача про звільнення вказаного майна з-під арешту на підставі ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» на законі не ґрунтуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи не вбачається, що виконавчий лист №147/1934/13-ц виданий 14.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 438 691,09 грн., боржником виконаний. Як встановлено в судовому засіданні виконавче провадження з виконання вказаного листа закінчено, оскільки встановлено місце роботи боржника в м. Києві. Згідно пояснень представника третьої особи виконавче провадження за виконавчим листом №147/1934/13-ц скеровано до відділу ДВС за встановленим місцем роботи боржника ОСОБА_2 Позивач, в порядку ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів сплати боржником коштів за виконавчим документом.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач просить виключити з-під арешту конкретно визначене майно, а саме житловий будинок за адресою: с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, вул. 40 річчя Перемоги, 17, який , як вказує позивач, є предметом іпотеки згідно договору іпотеки. Однак, текст договору іпотеки від 19.09.2007 року адреси місцезнаходження предмету іпотеки не містить взагалі. Позивачем не ідентифіковано вказане конкретне нерухоме майно стосовно обставин цієї справи.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до задоволення не підлягає.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. (а.с.1). Вказані витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають віднесенню за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 317 ч.1, 321 ч.1, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної виконавчої служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя