Справа №560/338/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця подання відділу ДВС Дубровицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань,

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту подання встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 560/1514/15 від 09.12.2015 року, виданий Дубровицьким районним судом Рівненської області про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Волковиського району Гродненської області (Республіка Білорусь) від 21.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 25% всіх видів його заробітку, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення в Республіці Білорусь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно, починаючи з 26 червня 2015 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження відкрито 24.12.2015 року . Проте, боржник на даний час не виконав в повному обсязі своїх боргових зобов'язань по даному виконавчому документу, заборгованість по аліментах станом на 01.04.2016 року становить 6129 грн. 58 коп. Боржник неодноразово викликався державним виконавцем до відділу ДВС Дубровицького РУЮ та про існуючу заборгованість повідомлений. 23.03.2016 року до відділу ДВС звернулась стягувач із заявою про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

До початку розгляду справи від представника відділу ДВС Дубровицького районного управління юстиції надійшла заява про розгляд подання без її участі, подання просить задоволити.

Від боржника ОСОБА_1 до суду надійшла заява, у якій просить розглянути подання без його участі, а у його задоволенні відмовити, оскільки по мірі можливості виконує свої зобов'язання. В підтвердження чого долучив до матеріалів подання копії відповідних квитанцій.

Суд, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання

Слід зазначити, що у поданні начальника відділу ДВС Дубровицького РУЮ ОСОБА_4 не наведено достатніх підстав та доказів, які свідчили б про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання ним своїх боргових зобов'язань та наміру ним виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 06 червня 2008 року №25-32/507, подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування «ухилення боржника від виконання своїх обов'язків».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року - поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

З долучених ОСОБА_1 до матеріалів подання копій квитанцій вбачається, що в період з 11 січня 2016 року по 11 квітня 2016 року ним було сплачено аліменти на загальну суму 6260,00 грн. (а.с.16), що на думку суду свідчить про те, що він від виконання своїх боргових зобов'язань по сплаті аліментів не ухиляється і по мірі можливості їх виконує.

Враховуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України,Законом України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", ст.ст.292, 294, 377-1, ЦПК України, суд

У Х В А Л ИВ:

У задоволенні подання відділу ДВС Дубровицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_5