Справа № 576/738/15-ц
Провадження № 2/576/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.16 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Тимощенко І.О.

при секретарі судового засідання Пугач В.Л.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, з залученням третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

-про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, який обґрунтовує наступними обставинами: 28 жовтня 2013 року помер ОСОБА_9. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкового майна увійшов будинок під № 56 по вул. Слобідська в с. Полошки Глухівського району Сумської області. На день його смерті в цьому будинку проживала його дружина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, як спадкоємець першої черги.

10 серпня 2014 року померла ОСОБА_10. Померла являється рідною тіткою матері позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 За їхнього проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач був зареєстрований за їх згодою 23 серпня 2005 року, а тому являвся членом вказаної сімї ОСОБА_10.

Після смерті ОСОБА_10 позивач ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини до Глухівської районної державної нотаріальної контори, оскільки вважав і вважає, що має право на спадкування за законом, як спадкоємець, що проживав зі спадкодавцем однією сімєю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини та вважає, що являється родичем спадкодавця до шостого ступеня споріднення.

Нещодавно йому стало відомо про те, що жителька с. Полошки Глухівського району ОСОБА_3, яка надавала соціальні послуги ОСОБА_10, претендує на спадщину після смерті ОСОБА_10, оскільки ще при житті, 16 травня 2014 року, ОСОБА_11 склала заповіт щодо свого майна на користь ОСОБА_3 та інших осіб, але його імя в заповіті не вказала.

В подальшому зясувалось, що дійсно, 16 травня 2014 року, посадовою особою органу місцевого самоврядування Полошківської сільської ради Глухівського району був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_12 на користь ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_13 (померла 07 січня 2015 року).

Позивач покликається на те, що заповіт спадкодавця ОСОБА_10, посвідчений 16 травня 2014 року, є недійсним з ряду підстав, а саме: 1) заповіт складено недієздатною особою, так як під час складання заповіту заповідач хворіла і за станом здоров'я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт складено під дією насильства, з використанням хворобливого стану заповідача.

З урахуванням обставин, що викладені вище, просить визнати недійсним заповіт, складений і підписаний 16 травня 2014 року, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_5 та представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення згідно заяви. Зокрема, представники позивача зазначили, що воля заповідача не була вільною, так як спадкодавець хворіла, перенесла декілька інсультів, погано бачила, за станом здоровя не в повній мірі розуміла наслідок своїх дій, чим скористалась відповідач ОСОБА_3. Крім того, при складані заповіту була присутня відповідач ОСОБА_3, що є порушенням нотаріальної таємниці. Крім того, під час судового засідання позивач та його представники спростували викладені в позовній заяві обставини, та пояснили, що позивач, будучи зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, взагалі ніколи там не проживав, бував іноді по декілька днів влітку. На похованні подружжя ОСОБА_10 не був присутній, оскільки на той період, на протязі пяти років, проживав у м. Москва.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_14 позов не визнали та суду пояснили, що заповіт складався, враховуючи волевиявлення ОСОБА_10, яка під час його складання повністю розуміла значення своїх дій та їх наслідки, та зі слів заповідача.

Відповідач ОСОБА_4 щодо вирішення позову поклався на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_6, який мешкає: РФ, Тюменська область, АДРЕСА_1, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що заповіт, складений 16 травня 2014 року його матірю ОСОБА_10, є дійсним, він не претендує на спадщину, поважає волю померлою матері, а також просив суд розглянути справу у його відсутності (а.с.78).

Третя особа ОСОБА_7, який мешкає в м. Шостка, провул. Колгоспний, буд.5/2, Сумської області, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про визнання заповіту недійним не визнає, на спадкове майно після смерті своєї бабусі не претендує, а також просив суд розглянути справу у його відсутності (а.с.82).

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ст.1233 ЦК України).

Згідно заповіту ОСОБА_10, посвідченого 16 травня 2014 року, спадкодавець заповіла належну їй земельну ділянку (пай) Державний акт серії ІІ-СМ № 028584 ОСОБА_4; належну їй земельну ділянку (пай) Державний акт серії ІІ-СМ № 028582 заповідала ОСОБА_13; грошові внески з компенсаційними виплатами та відсотками на рахунках № 627, № 521, що знаходяться в ТВБВ № 10018/074 м. Глухова філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» заповідала ОСОБА_13 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному; інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, яке буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_3 (а.с.46).

Із заяви ОСОБА_5 від 04 грудня 2014 року вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

Із свідоцтва про смерть серії І-БП № 218586 вбачається, що ОСОБА_10 померла 10 серпня 2014 року.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 в травні 2014 року її, як уповноважену особу, повідомили, що ОСОБА_10 має намір скласти заповіт. Через кілька днів вона прийшла до будинку, в якому мешкала спадкодавець в с. Полошки, Глухівського району Сумської області. ОСОБА_10 була хвора, лежала, але при спілкуванні чітко зазначила про бажання скласти заповіт. Перед складанням заповіту, вона встановила особу спадкодавця, задала ОСОБА_10 кілька питань, щоб переконатись, чи вона розуміє, для чого вона прийшла, і вона їй підтвердила, що бажає скласти заповіт на користь ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_13. Заповіт ОСОБА_10 підписала власноручно. Свідок також зазначила, що волевиявлення ОСОБА_10 було вільним, в її присутності ніхто не вчиняв тиск на особу, спадкодавець сама вказала, що і кому бажає залишити. Свідок повідомила, що раніше ОСОБА_10 складала іншій заповіт на користь ОСОБА_16, але сама його і скасувала, після того, як ОСОБА_1 перестала її доглядати. Під час складання заповіту ОСОБА_3 була відсутня в будинку.

Свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що ОСОБА_10 дружила з її матірю, тривалий час разом працювали. Стверджує, що ОСОБА_5 ніколи не проживав разом та однією сімєю з подружжям ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що вона добре знайома з ОСОБА_10, тому іноді приходила до неї додому, провідувала її та її чоловіка. Коли останній раз вона провідувала ОСОБА_10, то вона її не впізнала.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона є медичний працівник і по характеру своєї роботи надавала медичну допомогу ОСОБА_10, яка страждала захворюванням -церебросклероз. Коли ОСОБА_10 скаржилася на високий тиск, вона робила їй інєкції. Під час її викликів до ОСОБА_20, ОСОБА_5 вона жодного разу проживаючим там, не бачила.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона працює завідуючою поліклінічним відділенням Глухівської ЦРЛ. Згідно записів амбулаторної картки не прослідковується, що хвора ОСОБА_10 була в неадекватному стані. Якби вона мала такі проблеми, то повинні були бути записи лікаря-психіатра, а таких записів в карточці не зафіксовано. Останній запис в карточці зроблено 05 лютого 2014 року.

Судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, покликається як на одну із підстав позову на недійсність заповіту спадкодавця ОСОБА_10, посвідченого 16 травня 2014 року, зазначаючи, що: 1) його було складено особою, яка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт було вчинено з використанням хворобливого стану та під дією насильства з боку відповідача ОСОБА_3, яка перебувала в будинку ОСОБА_10, в день складання заповіту.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Із висновку судово-психіатричного експерта №116 вбачається, що в момент укладення заповіту 16 травня 2014 року ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або недоумства, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.223-225).

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року зазначено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що ОСОБА_10 в її присутності самостійно сказав, кому заповідає своє майно, тиску на неї ніхто не вчиняв. Крім того, спадкодавець ще до складання заповіту повідомила, що заповіт буде складено на користь відповідачей. Жоден з допитаних свідків не вказав суду на будь-які факти вчинення насильства щодо ОСОБА_10 відповідачем ОСОБА_3 чи будь-якою іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стороною позивача не було представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець ОСОБА_10 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення оспорюваного правочину, та доказів, що підтверджували б факт вчинення заповіту під впливом насильства, а тому з підставі вказаних позивачем даний правочин не може бути визнаний недійсним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

При вирішенні питання про те, чи наявні підстави вказувати про нікчемність заповіту ОСОБА_10, посвідченого 16 травня 2014 року, суд приймає до уваги наступні обставини.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК).

Порядок вчинення нотаріальної дії - посвідчення заповіту врегульовано Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року (в подальшому Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

У заповіті спадкодавця ОСОБА_10, посвідченому 16 травня 2014 року, зазначено, що «у зв'язку із хворобою заповідача заповіт складено і засвідчено за адресою: Сумська область, Глухівський район, с. Полошки, вул. Слобідська, буд. 56».

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документу та в посвідчувальному написі (п.5 ОСОБА_15 9 Розділу І).

При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається (п.1.5 ОСОБА_15 3 Розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом при огляді заповіту встановлено, що заповідач ОСОБА_10 до підписання прочитала текст заповіту, після цього його власноручно підписала.

Ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ні Законом України «Про нотаріат» не передбачено обов'язок особи, яка вчиняє нотаріальну дію, витребовувати документи про право власності на майно та про хворобу заповідача, як і зазначення конкретного захворювання спадкодавця, що перешкоджає йому підписати заповіт.

Згідно п.1.11 ОСОБА_15 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менш ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому.

Таким чином суд вважає, що самі підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, а встановлені обставини не вплинули на волевиявлення спадкодавця, не призвели до невірного тлумачення її волі.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1233,1234,1235,1236,1247 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, з залученням третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення - апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Повний текст судового рішення виготовлено суддею на компютері в нарадчій кімнаті 10 травня 2016 року.

Суддя: (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя Глухівського міськрайонного суду І.О.Тимощенко