Справа 688/687/16-ц
№ 2/688/233/16
Рішення

Іменем України

16 березня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Козачук С.В.,

секретаря с/з - Гаврилової Н.К.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників органу опіки та піклування

виконавчого комітету Шепетівської міської ради - Зановяка І.С., Гайдайчука Ю.П.,

прокурора Шепетівської місцевої прокуратури - Облог Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

29.01.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в 2005 році розірвано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син проживає із нею. Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виховання сина ОСОБА_8, не спілкується з ним, не цікавиться навчанням та здоров'ям, матеріально не допомагає, аліментів не сплачує з 2008 року. Також, з 2008 року відповідач не підтримує жодних контактів з дитиною. А тому, просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що в даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 Син ОСОБА_8 проживає разом із ними, називає батьком її теперішнього чоловіка. Відповідач ОСОБА_3 участі у вихованні сина не приймає з 2008 року, аліментів не сплачує, з сином не бачиться. Стверджувала, що перешкод у їх спілкуванні не чинила, відповідач сам не бажав спілкуватись із сином. Вони з чоловіком доглядають та утримують ОСОБА_7. Коли потрібно було виїздити за кордон, вона змушена була звертатись до відповідача за нотаріально посвідченим дозволом. Одного разу відповідач його надав на рік, а іншого разу вона вимушена була звертатись до суду з позовом про надання дозволу без згоди батька, оскільки відповідач ухилявся його надати. Ії чоловік планує усиновити сина, дати йому своє прізвище, вона не бажає, щоб син носив прізвище відповідача. Крім того, вони з чоловіком планують навчання сина у Польщі, а тому просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, щоб не залежати від останнього.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Пояснив, шлюб між ним та позивачем розірвано, вони мають сина ОСОБА_8. В даний час він має іншу сім'ю та має інших дітей. Оскільки постійної роботи не має, змушений їздити на заробітки в Росію. Він бажає зустрічатись із сином, приймати участь у його житті та вихованні. Визнав, що не приділяв належної уваги сину, однак все усвідомив та зрозумів. Стверджував, що позивач не дозволяла йому бачитись із сином, на його прохання по телефону відмовляла. А тому, він звернувся в органи опіки та піклування, щоб йому визначили певні дні. Хотів познайомити сина із своєю новою сім'єю, однак позивач дозволяла зробити лише в її присутності, забирати сина одного не дозволяла. Категорично заперечував, що не сплачує аліменти, однак пояснив, що робив це не щомісячно. На прохання дружини не відправляв аліменти через пошту, а давав безпосередньо їй в руки, тому у нього офіційно існує заборгованість. Вказував, що на протязі 6 місяців погасить заборгованість по аліментах. Намагатиметься налагодити відносини із сином.

Представники третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Зановяк І.С. та Гайдайчук Ю.П. у судовому засіданні позов підтримали, оскільки відповідач ухиляється від виховання малолітнього сина ОСОБА_7, не спілкується з ним, здоров'ям не цікавиться, аліменти не сплачує.

Прокурор Шепетівської місцевої прокуратури Облог Р.А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав це виключна міра, а позивач ОСОБА_2 не довела в суді необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7

Вислухавши пояснення сторін, представників третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. 20 липня 2005 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданим 20.09.2005 року відділом РАЦСу Шепетівського МРУЮ Хмельницької області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 16.10.2003 року відділом РАГСу Шепетівського МУЮ Хмельницької області, сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З довідки № 21 від 26.01.2016 року, виданої директором школи, вбачається, що дитина ОСОБА_7 навчається у 7-Б класі Шепетівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 ім.В.Котика.

Позивач ОСОБА_2 в даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 Разом із ними проживає малолітній ОСОБА_7, що підтверджується довідкою № 2942 від 25.09.2015 року, виданою ПП УК «Житлофонд». Крім того, згідно довідки № 601 від 25.09.2015 року, виданої майстром дільниці ПП УК «Житлофонд», малолітній ОСОБА_7 перебуває на утриманні ОСОБА_2

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 08.10.2015 року, ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_9 в АДРЕСА_1, в квартирі має власну кімнату, у якій наявні необхідні меблі, забезпечений одягом, шкільним приладдям, житлово-побутові умови проживання задовільні, в сім'ї клімат позитивний, сім'я отримує державну соціальну допомогу на дитину.

З довідки № 74 від 25.09.2015 року, виданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 ім.В.Котика, вбачається, що ОСОБА_3 не приймає ніякої участі у вихованні дитини ОСОБА_7, батьківських зборів не відвідує, не цікавиться навчанням дитини.

Згідно довідки-розрахунку № 247 від 04.02.2016 року відділу ДВС Шепетівського МРУЮ заборгованість ОСОБА_3 по аліментах станом на 01.02.2016 року складає 27845 грн. 30 коп. Сплачено з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання - протягом 2008 року на користь позивача лише 1300 грн.

Будучи вислуханим у судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України, малолітній ОСОБА_7 зазначив, що він не бажає зустрічатись з батьком ОСОБА_3 Зі слів матері, він знає, що батько на нього сварився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є рідною сестрою позивача, хоча десять років і проживає в м.Старокостянтинів, однак часто буває у неї вдома, знає, що відповідач дитини не провідує, її життям не цікавиться. Зі слів сестри знає, що останній аліментів не сплачує.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що перебуває у родинних відносинах з позивачем, часто буває у неї вдома на родинних святах, на них відповідача ніколи не бачила. За час спільного проживання бачила, як позивач плакала, стверджувала що між сторонами виникали часті суперечки, неодноразово бачила відповідача в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, пояснила, що працює вчителем польської мови у школі, де навчається ОСОБА_7. Неодноразово запитувала у дитини чи спілкується із батьком, однак він пояснював, що ні. Вказувала, що їх родина має польське коріння, позивач хоче щоб ОСОБА_7 навчався у Польщі, а тому їй необхідно позбавити батьківських прав відповідача, щоб не турбувати останнього. Знає, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, у школі не буває.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що є чоловіком позивача, ОСОБА_7 називає його батьком, він має намір його усиновити. За час спільного проживання ОСОБА_3 лише спочатку спілкувався із сином, пам'ятає, що він дарував йому велосипед. Вже багато років участі у вихованні дитини не приймає та з дитиною не бачиться. Він разом з дружиною займається його вихованням та утриманням, водить та забирає зі школи, відвідує збори та шкільні свята. Відповідач аліментів не сплачує, будь-якої участі в житті дитини не приймає. Підтвердив, що вони хочуть позбавити відповідача батьківських прав, щоб ОСОБА_7 в подальшому зміг поїхати навчатись у Польщу, оскільки в противному випадку їм прийдеться весь час звертатись до відповідача за необхідними дозволами.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду пояснили, що добре знають відповідача, позитивно його охарактеризували, заперечили, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Стверджували, що ОСОБА_3 життям сина цікавився, в міру можливостей допомагав позивачеві його утримувати, особисто бачили як ОСОБА_3 передавав грошові кошти для бувшої дружини в руки. Крім того, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду пояснили, що відповідач із сином зустрічався, купував йому продукти харчування, вони особисто бачили їх зустріч.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не в повній мірі здійснює догляд за своїм малолітнім сином ОСОБА_7, не достатньо піклується про його фізичний і духовний розвиток, стан здоров'я та навчання.

В силу ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так відповідно до вимог ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав стосовно своїх дітей в судовому порядку, якщо буде встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, матеріально їй не допомагає, аліменти на утримання дитини не сплачує, однак у разі винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 саме з тих підстав, що останній уникає спілкування з дитиною, матеріально її не підтримує, що в свою чергу шкодить інтересам дитини.

Крім того, судом з'ясовано, що позивач не бажає, щоб син носив прізвище відповідача, бажає щоб він зовсім не брав ніякої участі у житті сина, щоб у її нового чоловіка була можливість усиновити дитину, а в подальшому без проблем відправити його за кордон на навчання.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що аргументи позивача ОСОБА_2, якими вона обґрунтовувала необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки під час розгляду справи були спростовані поясненнями інших учасників процесу.

Так, було встановлено, що дійсно тривалий період часу відповідач мало часу міг проводити зі своїм сином, оскільки позивач не бажала, щоб син зустрічався з відповідачем, тому що боялась, що він буде за ним неналежним чином доглядати, син буде після цього хворіти. Крім того, спростовані і посилання позивача на те, що відповідач не сплачує аліменти, а тому має великий борг. В судовому засіданні з'ясовано, що за домовленістю між сторонами, відповідач сплачував аліменти не через виконавчу службу, а надав їх особисто позивачу. Зі слів самої дитини, думка якої була заслухана у судовому засіданні, також слідує, що позивач розповідала останньому своє ставлення до відповідача, оскільки в силу віку він не міг знати та пам'ятати подробиці їх спільного проживання з батьком, а тому у дитини склалось саме таке негативне відношення до батька.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 25.01.2016 року № 01-23/250 під час розгляду заяви ОСОБА_2 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб батьків розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю. ОСОБА_3 ухиляється від виховання малолітнього сина ОСОБА_7, не спілкується з ним, здоров'ям не цікавиться, аліментів не сплачує, матеріально не допомагає, а тому орган опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, суд відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, не містить переконливих даних про свідоме нехтування ОСОБА_3 батьківськими обов'язками та суперечить інтересам дитини.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, усвідомлення відповідачем наслідків такої поведінки по відношенню до сина, бажання останнього виховувати та утримувати дитину, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 171 Сімейного Кодексу України постановити рішення всупереч думці дитини, оскільки цього вимагають її інтереси та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заявленого позову.

На підставі ст.ст. 19, 164, 171 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Козачук