Справа № 454/1532/15 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/5363/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2 , представника ПАТ «Державний

ощадний банк України» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПП «Нива - В.Ш.», відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області, з участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про визнання недійсними результатів прилюдних торгів по відчужуванню нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1720га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачами під час проведення прилюдних торгів порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки повідомлення про проведення прилюдних торгів не було опубліковано в жодному друкованому засобі масової інформації; повідомлення про місце торгів не відповідало дійсності; після проведення перших торгів не проведено оцінку майна і придбання майна банком відбулось через місяць, а не в десятиденний термін, як це передбачено чинним законодавством. Також зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки матеріалам виконавчого провадження, витребуваних з ВДВС Сокальського РУЮ, як і не надано правової оцінки іншим доказам наданим на підтвердження позовних вимог. На підставі вищенаведеного апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 ні підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги не відбулися.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ч. 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно приписів ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВДВС Сокальського районного управління юстиції перебував виконавчий напис №4078 від 30.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10014/0257 філії Львівське обласне управління 316966.14 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель і споруд, загальною площею 0.1720 га.

Виконавчий напис є чинним, оскільки такий не визнано незаконним в судовому порядку.

З метою виконання виконавчого напису, державним виконавцем ВДВС Сокальського РУЮ майно боржника було описано та нього накладено арешт, що підтверджується актом державного виконавця від 17.07.2013 року; 04.10.2013 року винесено постанову про призначення експерта, 13.01.2014 року боржнику скеровано повідомлення про надходження експертного висновку та вартість описаного майна, який боржником не оспорювався, згідно з яким вартість описаного майна становить 303320.00 грн.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оскарження позивачем дій державного виконавця по виконанню ним виконавчого напису №4078 від 30.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10014/0257 філії Львівське обласне управління 316966.14 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель і споруд, загальною площею 0.1720 га, визнання таких дій неправомірними, а відтак дії державного виконавця, вчинені ним з метою виконання цього виконавчого напису, є правомірними.

Пункт 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Міністерством юстиції України від 27.10.1999 року №68/5, передбачає, що прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця.

З матеріалів справи вбачається, що на 26.03.2013 року були призначені прилюдні торги з реалізації арештованого державним виконавцем ВДВС Сокальського РУЮ нерухомого майна ОСОБА_2, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на земельної ділянки для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель і споруд, загальною площею 0.1720 га,

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується протоколом №1414165 від 07.04.2014р., що прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), що належить на праві власності ОСОБА_2 - житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1720га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - визнано такими, що не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих учасників.

У зв»язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, акт про проведені прилюдні торги, як це передбачено п.6.1 Тимчасового положення…. державним виконавцем не складався, такий начальником ВДВС Сокальського РУЮ не затверджувався, що підтверджується відсутністю таких в матеріалах справи.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що прилюдні торги арештованого нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на земельної ділянки для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель і споруд, загальною площею 0.1720 га, що належали ОСОБА_2, які були призначені на 26.03.2013 року, не відбулися, вірним є висновок суду про відсутність результатів прилюдних торгів, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання результатів прилюдних торгів недійсними.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до постанови державного виконавця від 23.04.2014р., стягувачеві та іпотекодержателю, Територіальному відокремленому безбалансовому відділенню №1013/0257 Філії ЛОУ «Ощадбанк», яке заявою від 04.04.2014 року повідомило про свій намір придбати предмети іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, і оскільки прилюдні торги з реалізації цього майна не відбулися, в рахунок погашення боргу ПАТ «Державний ощадний банк України» було передано предмети іпотеки за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію -303320.00грн.

Предмети іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни майна від 08.05.2014 р., вбачається, що іпотекодержателю ПАТ «Державний ощадний банк» передано предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1720га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, початковою вартістю 303320,00грн., шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка становить 303320,00грн.

Реалізація предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни майна відбулася у зв»язку з тим, що прилюдні торги щодо реалізації предмета іпотеки не відбулися, що слугувало підставою для передачі нерухомого майна заставодержателю. Такі дії державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ, постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 23.04.2014 року, акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни майна від 08.05.2014 р., ОСОБА_2 не оскаржував, докази на підтвердження їх оскарження в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений ст. 11 ЦПК України, суд не вправі вийти за межі позовних вимог, і оскільки ОСОБА_2 пред»явив позов про визнання недійсними результатів прилюдних торгів по відчуженню нерухомого майна, а не про визнання прилюдних торгів недійсними з підстав порушення процедури проведення прилюдних торгів, які на думку позивача, були допущені при проведенні прилюдних торгів, суд першої інстанції вірно розглянув позов в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував вимог ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено проведення повторної оцінки майна, чого не було зроблено державним виконавцем, є безпідставними, оскільки ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», який є спеціальною нормою права, що регулює спірні правовідносини, і який підлягає до застосування, передбачено право іпотекодержателя та інших кредиторів боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено, що реалізація предметів іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя, яким є ПАТ «Державний ощадний банк України», в рахунок ціни майна, і передача такого з порушенням строку, встановленого ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», порушує його права.

Проаналізувавши інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що такі стосуються порушень, які на його думку, були допущені при проведенні прилюдних торгів, а не при передачі предметів іпотеки іпотекодержателю в порядку, передбаченому ст. 49 Закону України «Про іпотеку», не є такими, що спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання результатів прилюдних торгів недійсними, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції і цього не заперечував позивач, прилюдні торги по реалізації іпотечного майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1720га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, не відбулися.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що представником ВДВС Сокальського РУЮ заявлено про застосування позовної давності, оскільки результати прилюдних торгів, які були призначені на 26.03.2014р., можуть бути оскаржені протягом трьох місяців з дня їх проведення, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише - 02.07.2015р.

Прийшовши до висновку про недоведеність позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у позові, суд першої інстанції вірно не застосував наслідків спливу позовної давності.

За вищенаведеного, суд першої інстанції, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, дійшов до вірного висновку висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

А відтак, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.