Номер провадження: 22-ц/785/617/16
Головуючий у першій інстанції Непорада
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Сібовій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинка "Добробут" із заявою ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинка "Добробут", ОСОБА_1 до виконавчого комітета Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Строй", громадської організації "Олімп", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ "Управдом" про визнання недійсними правовстановлюючих документів, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно, визнання недійсними свідоцтв про право власності,

ВСТАНОВИЛА:

19.04.2011 року, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі-ОСББ) "Добробут" і ОСОБА_1 звернулись із позовом про визнання недійсними правовстановллючих документів, витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності на майно.

Позов обгрунтовано тим, що приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинка, оскільки мають вентиляційні камери й інші технічні приміщення.

Посилаючись на те, що зазначені приміщення призначеня для експлуатації будинка є загальним та неподільним майном мешканців будинку, просили визнати недійсними договори коупівлі-продажу приміщень НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вказані приміщення та визнати право спільної сумісної власності на спірні приміщення за власниками жилих й нежилих приміщень будинка.

11.07.2011 року ОСББ і ОСОБА_1 звернулись із позовом про визнання недійсними свідоцтв про право власності від 09.08.2004 року на нежилі приміщення НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 з тих підстав, що зазначені приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинка.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2011 року позови об'єднані в одне провадження (а.с.178 т.1).

Представники товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Строй" (далі-"Прогрес-Строй") , виконавчого комітету Одеської міської ради (далі-ВК ОМР), товариства з обмеженою відповідальністю "Управдом" (далі-"Управдом"), представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позови не визнали.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і представник громадської організації "Олімп" (далі-"Олімп") не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року у позовах відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСББ просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовів, посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з'ясування обставин справи і на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 подала заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСББ.

У засіданні колегії суддів:представник ОСББ та ОСОБА_1 скаргу і заяву підтримала; представники "Управдом", ОСОБА_2та ОСОБА_3скарги і заяву не визнали.

Представники відповідачів "Прогрес-Строй" /виключено з ЄДРПОУ 07.07.2014 року/, "Олімп", відповідач ОСОБА_4 у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у частині висновків про необгрунтованість вимог підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, а у частині відмови у позові з підстав пропуску строку позовної давності підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права (ст. 308 ч.1 ЦПК України).

Позивачі просили визнати недійсними договори купівлі-продажу нежилих приміщень по АДРЕСА_1, а саме: договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_1 від 27.09.2004 року між "Прогрес-Строй" і "Управдомом" й договір купівлі-продажу цього приміщення від 17.10.2008 року між "Управдомом" та ОСОБА_3 й ОСОБА_4; договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_2 від 27.09.2004 року між "Прогрес-Строй" і "Управдомом" й договір купівлі-продажу цього приміщення від 26.12.2008 року між "Управдомом" та ОСОБА_2; договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_3 від 27.09.2004 року між "Прогрес-Строй" і "Управдомом" й договір купівлі-продажу цього приміщення від 26.01.2008 року між "Управдомом" та "Олімп", договір купівлі-продажу цього приміщення від 26.12.2008 року між "Олімпом" й ОСОБА_2 Крім того, просили витребувати зазначені нежилі приміщення на користь ОСББ, визнати право спільної сумісної власності на нежилі приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 за власниками жилих й нежилих приміщень будинку (а.с.1-5 т.1).

11.07.2011 року позивачі доповнили позовні вимоги від 19.04.2011 року вимогами про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нежилі приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 09.08.2004 року, виданих на ім'я "Прогрес-Строй" (а.с.1-3 т.2).

Між сторонами виникли правовідносини з права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в багатоквартирному будинку, які регулюються нормами ЦК України і Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі-Закон).

Суд, вирішуючи спір та відмовляючи у позові одночасно виходив з того, що позовні вимоги позвачів є необгрунтованими і заявлені з пропуском строку позовної давності.

Висновок суду у частині необгрунтованості вимог не відповідає обставинам справи.

Встановлено, що 21.12.2001 року, на підставі договору купівлі-продажу , "Прогрес-Строй" придбав на аукціоні об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1, і, як забудовник /замовник та виконавець будівельних робіт/ здійснив проектування й будівництво житлового будинку з об'єктами обслуговування (а.с.113-117 т.10.)

20.05.2004 року Київською районною державною адміністрацією Одеської міської ради (далі - Київська РА) видано розпорядження про затвердження державного акта прийняття в експлуатацію житлового комплексу з об'єктами обслуговування по АДРЕСА_1 "Прогрес-Строй" (а.с.32 т.1).

09.08.2004 року ВК ОМР видав свідоцтва про право власності на нежилі приміщення

НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на ім'я "Прогрес-Строй" (а.с.44,52,59 т.1).

27.09.2004 року між "Прогрес-Строй" і "Управдомом" укладені договори купівлі-продажу нежилих приміщень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.45,53,60 т.1).

У подальшому: 17.10.2008 року укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_1 між "Управдомом" та ОСОБА_5і ОСОБА_4; 26.12.2008 року укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_2 між "Управдомом" та ОСОБА_2; 26.01.2008 року укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення НОМЕР_3 між "Управдомом" і "Олімп", а 26.12.2008 року між "Олімп" і ОСОБА_2 (а.с.46-51, 54-58, 61-66 т.1).

Позивачі, оспорюючи у суді правовстановлюючі документи на нежилі приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, зокрема зазначали, що зазначені приміщення, відповідно до ст. 1 Закону є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, оскільки у цих приміщеннях є вентиляційні камери і інші технічні приміщення, необхідні для обслуговування будинку (а.с.2 т.1).

Суд, відмовляючи у позові за необгрунтованістю виходив з того, що відсутні докази того, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

Всупереч ст. 10 ч.4 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню питання про те, чи є спірні приміщення допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

Разом з тим, у суді апеляційної інстанції, за клопотанням представника позивачів, а також за клопотанням представника ОСОБА_2та ОСОБА_3проведено дві судові будівельно-технічні експертизи для з'ясування питання чи є спірні приміщення нежилими або ж є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2013 року приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 мають інженерні комунікації, які необхідні для обслуговування житлового будинку, не відносяться до нежилих приміщень будинку, а є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку для забезпечення експлуатації будинку й побутового обслуговування мешканців будинку (а.с.218-231 т.2).

Відповідно до висновку повторної судової будівельтно-технічної експертизи № 3334/3335/15-42 від 03.11.2015 року, інженерні комунікації, що знаходяться в приміщеннях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 призначені для обслуговування житлового будинку, розташовані у підвальному поверсі будинку і за призначенням є приміщеннями вентиляційних камер, технічного підпілля, а також підсобних та технічних приміщень будинку, при цьому, не відносяться до нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а відносяться до допоміжних приміщень, призначених для забезпечення експлуатації будинку і побутового обслуговування мешканців будинку (а.с.105-110 т.3).

Наведене свідчить про те, що належними та допустимими доказами доведено той факт, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

Зважаючи на викладене, вимоги позивачів про визнання недійсними правовстановлюючих документів на спірні приміщення і витребування цих приміщень грунтуються на ст. 1 Закону.

Відповідачі, зокрема представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представник ВК ОМР у запереченнях на позов заявили про пропуск позивачами строку позовної давності (а.с.86-92 т.1, а.с.131-133 т.2).

Рішенням суду відмовлено у позові як з підстав необгрунтованості, так і з підстав пропуску строку позовної давності.

Між тим,у позові може бути відмовлено лише з однієї підстави - за необгрунтованістю вимог або з підстав пропуску строку позовної давності.

Оскільки встановлено, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, позивачам не може бути відмовлено за необгрунтованісю вимог.

Разом з тим, колегія дійшла висновку, що висновок суду про відмову у позові за

пропуском строку є правильним виходячи із наступного.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ч.ч.4,4 ЦПК України).

Відповідачі, зокрема представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і представник ВК ОМР у суді першої інстанції заявили про пропуск позивачами строку позовної давності, оскільки 15.03.2006 року підписано акт приймання-передачі активів житлового комплексу і за цим актом приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 не передавались на баланс ОСББ. Також зазначали, що ще у 2006 році, за позовом ОСББ у господарському суді вирішено спір з приводу визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, свідоцтв про право власності та зобов'язання вчинити певні дії, при цьому, спірні приміщення також були включені до позовної заяви ОСББ. Господарським судом спір вирішено шляхом затвердження мирової угоди між сторонами, до якої не увійши під НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, оскільки залишились у власності "Управдома" (а.с.86-92 т.1, а.с.131-133 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що позови подані до суду 19.04.2011 року та 11.07.2011 року (а.с.1-5 т.1, а.с.1-3 т.2).

У суді оспорені свідоцтва про право власності на нежилі приміщення від 09.08.2004 року. Інші позовні вимоги /про визнання недійсними договорів купівлі-продажу тощо/ є похідними і залежать від вирішення вимог про право власності "Прогрес-Строй" на спірні приміщення.

15.03.2006 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу на баланс ОСББ (а.с.28-30 т.1).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 року затверджена мирова угода у справі за позовом ОСББ до "Прогрес-Строй", "Управдом" про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників "Прогрес-Строй", визнання надійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, свідоцтв про право власності на нежилі будівлі і зобов'язанна вчинити певні дії (а.с.106-108 т.1).

За зазначеною мировою угодою нежилі приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 не підлягали безоплатній передачі у власніснть ОСББ, незважаючи на те, що ці приміщення були включені до позовнохї заяви заявлені ОСББ (а.с.106-112 т.1).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 року постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 про затвердження мирової угоди залишена без змін, а заява ОСББ про перегляд постанови від 27.04.2006 року залишена без задоволення (а.с.111-118 т.2).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.01.2012 року ОСББ відмовлено у поновленні процесуального строку, а касаційна скарга ОСББ на рішення господарського суду Одеської області від 19.12.2005 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 року повернута без розгляду (а.с.128,129 т.2).

ОСОБА_1 з 22.09.2004 року є власником квартири НОМЕР_4 у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 (а.с.34-39 т.1).

З жовтня 2004 року, тобто з часу заснування, ОСОБА_1 є членом ОСББ, що підтверджується її підписами у Статуті ОСББ під № 137, який зарєстровано 21.12.2004 року (а.с.10-20 т.1).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.ст. 265 ч.1, 257 ч.1 , 261 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на те, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 року про затвердження мирової угоди між ОСББ, "Прогрес-Строй" та "Управдом" набрала чинності з дня її прийняття, у ОСББ та ОСОБА_1, як члена ОСББ, виникло право звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу з 27.04.2006 року, при цьому, ОСББ, як сторона у господарській справі, довідалась, а ОСОБА_1, як член ОСББ, могла довідатися про порушення своїх прав та інтересів у квітні 2006 року.

Між тим, із позовом про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спірні

нежилі приміщення ОСББ і ОСОБА_1 Звернулись 11.07.2011 року, а з вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу і витребування нерухомого майна - 19.04.2011 року, тобто майже через 5 років після спливу строку позовної давності (а.с.1-3 т.2, а.с.1-5 т.1).

Доводи представників в апеляційній скарзі ОСББ і у заяві в інтересах ОСОБА_1 про те, що: про існування постанови господарського суду від 27.04.2006 року "лігітимному" керівництву ОСББ стало відомо лише влітку 2011 року, а ОСОБА_1 дізналась про порушення свого права наприкінці листопада 2010 року, після того, як відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 стали самочинно здійснювати роботи з поглиблення основи підвальних приміщень - не заслуговують на увагу.

Лігітимність керівництва ОСББ в 2006 році, не є підставою для ствердження про дотримання ОСББ строків позовної давності у даній справі.

Обставини справи, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доводяться при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 61 ч.3 ЦПК України).

Оскільки у розгляді справи в господарському суді приймав участь представник ОСББ, повноваження якого /лігітимність керівних органів ОСББ/ встановлювались господарським судом, судові рішення у господарській справі, у встановленому законом порядку, набрали чинності, у колегії суддів відсутні правові підстави вважати, що ухвала господарського суду від 27.04.2006 року постановлена з участю не уповноваженої на те особи ОСББ.

Метою створення ОСББ є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків. Члени ОСББ приймають рішення щодо управління неподільним майном, при цьому, частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання й ремонт неподільного майна будинку встановлюється пропорційно загальної площі житлових та нежитлових приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Члени ОСББ приймають рішення щодо управління загальним майном та зобов'язані брати участь в його утриманні. Частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна встановлюється пропорційно до загальної площі житлових та нежитлових приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (п.п.2.1,3.2.2, 3.3.3,3.3.4 Статуту, а.с.10-20 т.1).

Спірні приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у березні 2006 року не передавались на баланс ОСББ, у квітні 2006 року, за мировою угодою, також безоплатно не передавались у власність ОСББ, зазначені приміщення не перебували в управлінні ОСББ.

ОСОБА_1, як член ОСББ і співласник жилого приміщення у багатоквартирному будинку з 2004 року знала про те, що спірні приміщення не знаходяться на балансі ОСББ і не брала участі в утриманні цих приміщень шляхом внесення обов'язкових платежів на їх утримання та ремонт.

Позивачі не ставили питання про поновлення строку позовної давності й не обгрутовували поважність причин пропуску строку позовної давності, стверджуючи, що строк позовної давності не пропустили.

Приймаючи до уваги, що висновок суду про необгрунтованість вимог не відповідає обставинам справи, необгрунтовані вимоги не захищаються строком позовної давності, і , у разі пропуску строку за обгрунтованими вимогами, суд застосовує строк позовної давності, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням висновків про відмову у позові за необгрунтованістю і залишенням без змін рішення суду у частині відмови у позові за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.1,3, 308, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинка "Добробут" і заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги - задовольнити частково.

Рішення Київського районого суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року у частині відмови за необгрунтованістю вимог - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року висновок суду стосовно необгрунтованості позовних вимог.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року у частині відмови у позові за пропуском строку позовної давності - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його її проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено а у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніково