справа № 563/1115/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Кулик Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу ДВС Корецького районного управління юстиції про скасування постанови про відновлення виконавчого провадження та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, відповідно до якого просить суд скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 19.09.2016 року, де боржником є ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю овочевого складу за адресою: Рівненська область, м.Корець, вул. Київська, 100.

Ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до відділу ДВС Корецького РУЮ про скасування постанови про відновлення виконавчого провадження від 19.09.2016 року з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального Кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оскаржуваних прав, свобод чи інтересів, які виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться відповідно до правил іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене при отриманні позовної заяви, у якій об'єднано декількох вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд відкриває провадженні у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Зазначена норма вказує на те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі спори з суб'єктом владних повноважень, а лише на ті спори, які пов'язані із здійсненням цим суб'єктом владних управлінських функцій.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2, оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п.6 Постанови №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року, інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогамиЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження). Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону про виконавче провадження). У зв'язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до п. 7 ст. 3 КАС України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виконавча служба є державним органом, який входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб, відповідно до законів України, згідно із ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Ст. 181 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до провадження виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Однак положеннями частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює правила визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, визначено нові критерії розмежування юрисдикцій: суд, який видав виконавчий документ, та статус суб'єкта звернення до суду у виконавчому провадженні.

Отже, за загальним правилом, сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист.

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби до адміністративного суду.

Нормами ЦПК України встановлено інший порядок судового оскарження дій та рішень державного виконавця. Так, згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до провадження виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У відповідності до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З огляду на викладені норми діючого законодавства, зважаючи на той факт, що позивачем заявлено позовні вимоги про зобов'язання відділ ДВС Корецького РУЮ скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження, приходжу до висновку, що спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України.

Окрім цього, матеріали скарги в іншій частині вимог, а саме: у визнанні права власності, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України з таких підстав.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позовних вимог майнового характеру. Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності, на майно або його витребування вартістю майна, відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України. Натоміть подана позовна заява не містить ціни позову.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закон України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551 грн. 20 коп., (що становить на день подачі заяви).

Відповідно до квитанції за № 26 від 29 вересня 2016 року, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Тобто, сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру, оскільки суму судового збору за вимогу майнового характеру неможливо визначити без проведення оцінки майна.

Крім того, позивачем вказано відповідача, який не є належним.

Також, позивачем не додано, згідно п.6 ч.2 ст.119 ЦПК, доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст. 121 ЦПК України, вказані обставини є підставою залишення позовної заяви без руху.

А тому, внаслідок допущення недоліків суд надає позивачу пятиденний строк для їх усунення. Інакше заява буде вважатись неподаною і її необхідно буде повернути.

Керуючись ст. 121, ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відділу ДВС Корецького районного управління юстиції про скасування постанови про відновлення провадження.

В іншій частині позовних вимог, позовну заяву ОСОБА_1 до відділу ДВС Корецького районного управління юстиції про визнання права власності - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалу суду в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду в частині надання позивачу строку для усунення недоліків оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Кулик