Справа № 192/1369/16-ц
Провадження № 2/192/182/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" квітня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
На обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/944517, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Иж» держаний номер 859 ЯАА.
12 серпня 2013 року по вул.Тюріна в с.Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ИЖ номерний знак 859ЯАА під керуванням ОСОБА_1 (відповідач) та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 (потерпілий), внаслідок чого автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження.
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення правил дорожнього руху України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, при цьому було встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння.
Відповідача відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України визнано відповідальною особою за завдані потерпілому збитки, а згідно 38.1.1(а), ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
06 лютого 2015 року відповідачеві було направлено листа з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, але відповідач добровільно суми страхової виплати потерпілому позивачу як страховику не відшкодував, тому змушені звернутися з даним позовом до суду. Просили з посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування за рішенням суду.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.41,43) в судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви просили проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували в разі неявки відповідача проти прийняття заочного рішення (а.с.48-49).
Відповідач ОСОБА_1 який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом вручення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно поштового повідомлення (а.с.42,47), в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в звязку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року о 23 годині 30 хвилин по вул.Тюріна в с.Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, не впорався з керуванням та зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, при цьому транспортні засоби отримали механічні ушкодження, постраждалих не було.
За фактом ДТП 13 серпня 2013 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1, який порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху (а.с.51-52).
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року, яка набрала законної сили 15 жовтня 2013 року (а.с.6), ОСОБА_1 за порушення вимог п.12.1 ПДР України було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.50-52).
Положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою, тому факт скоєння ДТП з вини відповідача доказуванню в даній цивільній справі не підлягає.
В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» було укладено договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вбачається з полісу №АВ/9444517 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 20 вересня 2013 року, за яким забезпеченим є транспортний засіб ИЖ.6.114, 1991 року випуску, реєстраційний номер 8293ЯАА з лімітом відповідальності страховика 100 000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоровю, та 50 000 гривень - за шкоду, заподіяну майну(а.с.5).
Стаття 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно статті 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Законом України № 1961-IV Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року були визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).
Згідно п. 22.1. ст. 22, ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровя, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п.п. 33.1.2. та п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п.п. 38.1.1 (а) ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є власником ИЖ.6.114, 1991 року випуску, реєстраційний номер 8293ЯАА, який належить на права власності ОСОБА_5М.(а.с.8), в той же час в момент ДТП, яке мало місце 12 серпня 2013 року саме він керував зазначеним транспортним засобом та був визнаний за рішенням суду був визнаний винним у його скоєнні (а.с.6).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_4 (а.с.7).
У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: суддя