АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2720/16 Головуючий 1 інст. Горбунова Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11 травня 2010 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 120000 грн., за умовами якого остання за першою його вимогою зобовязана повернути отримані грошові кошти.

16 листопада 2010 року він направив на адресу ОСОБА_1 рекомендованим письмом свою вимогу про повернення грошових коштів отриманих за вказаним договором позики, однак грошові кошти остання не повернула.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 за договором позики суму у розмірі 120000 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, крім того суд не врахував її доводів щодо неотримання вказаних грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вимогам вказаних норм процесуального закону відповідає у повній мірі.

Розглядаючи спір, суд повно і всебічно зясував та встановив дійсні обставини справи на основі обєктивної оцінки наявних у справі доказів, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив із того, що між сторонами був укладений договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 гроші у сумі 120000 грн., яку зобов'язалася повернути на першу вимогу останнього.

Даний факт підтверджується розпискою, яка видана ОСОБА_1 відповідачу 11.05.2010 р. (а.с.3). Факт написання такої розписки відповідачем визнаний в судовому засіданні.

При цьому суд керувався вимогами ст. ст. 526, 530, 1049 ЦК України.

З висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту того, що відповідач отримала від позивача у борг суму коштів у розмірі 120000 грн., і повинна була її повернути на протязі тридцяти днів з моменту пред'явлення їй вимоги про це, але свої обов'язки по поверненню боргу відповідач не виконала, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню, судова колегія погоджується і находить його таким, що відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України та нормативно-правовим актам, застосованим судом, що зазначені у рішенні суду.

Розписка від 11 травня 2010 року (а.с.51) власноручно написана відповідачем ОСОБА_1.

Вказані дії свідчать про укладення між сторонами договору позики відповідно до вимог ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

Факт надання оригіналу розписки представником позивача в ході апеляційного розгляду справи (а.с.51) не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України, оскільки це не призвело до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, у відповідності до положень ч. 2 ст. 215 ЦПК України привів мотиви, з яких вважав встановленою наявність фактів, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, критично оцінив заперечення ОСОБА_1 щодо неотримання грошових коштів від ОСОБА_2 та написання розписки під впливом насильства і обману.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -