Справа № 346/4476/16-ц
Провадження № 2/346/1594/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого судді Веселова В.М.,

секретаря Максимюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за неналежне виконання зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28.10.2013 року було затверджено мирову угоду між ним та відповідачем ОСОБА_2, за умовами якої відповідач зобовязується до 01.09.2014 року повернути борг в розмірі 108938 грн. та 1100 грн. судових витрат, а в разі невиконання умов мирової угоди відповідач зобовязаний буде сплатити позивачу 24 % річних за користування позикою, також 3% річних за прострочення виконання умов договору та 50 грн. штрафу за кожен день прострочення договору з моменту звернення позивача до суду - 02.09.2013 р., згідно умов договору позики. Однак, до цього часу позивач не виплатив жодних грошових коштів за договором позики, у звязку з чим у позивача виникло право на нарахування та стягнення відсотків річних, штрафних санкцій та інфляційних збитків. Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримав повністю та просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за неналежне виконання зобовязання в розмірі 222361,63 грн., що включає 91124,43 грн. інфляційних збитків, 8998,58 3% річних, 71988,62 24 % річних, 50250 грн. штрафу за прострочення виконання зобовязання та судові витрати. В судове засідання позивач подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про дату,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмову заяву позивача,суд приходить до наступних висновків.

У провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа №346/5798/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення основного боргу за договором позики у розмірі 85300 грн., 196,30 грн. як 3% річних, 22042 грн. 24% річних від суми позики, 1400 грн. штрафу.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28.10.2013 р. було затверджено мирову угоду між сторонами, за умовами якої відповідач зобовязується до 01.09.2014 р. повернути позивачу борг в розмірі 108938 грн. та 1100 грн. судових витрат, а в разі невиконання умов мирової угоди відповідач зобовязаний буде сплатити позивачу 24% річних за користування позикою, згідно ст. 1048 ЦК України, також 3% річних за прострочення виконання умов договору та 50 грн. штрафу за кожен день прострочення договору з моменту звернення позивача до суду - 02.09.2013 р., згідно умов договору позики.

До цього часу позивач не виплатив жодних грошових коштів за договором позики, у звязку з чим у позивача виникло право на нарахування та стягнення відсотків річних, штрафних санкцій та інфляційних збитків.

Так, укладаючи вищевказану мирову угоду, сторони розуміли, що вона є досягненою в ході судового розгляду і під контролем суду, заснована на взаємних поступках цивільно-правовою угодою, яка визначає їх права та обовязки, є двостороннім волевиявленням сторін і спрямована на реальне настання правових наслідків обумовлених угодою. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що мирова угода є зобовязанням у цивільно-правовому розумінні та на неї поширюються вимоги ст.ст. 610-612 та 625 ЦК України.

Мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст.629 ЦК України підлягає обовязковому виконанню.

Так відповідно до укладеної між сторонами мирової угоди, сторонами підтверджено (визнано) загальну заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 108938 грн. та 1100 грн. судових витрат,які відповідач повинен був повернути позивачу до 1.09.2014 року.

Окрім того, за змістом Мирової угоди, яка була затверджена ухвалою суду, в разі невиконання відповідачем умов мирової угоди, він зобов`язаний сплатити позивачу 24% річних за користування позикою,3% річних за прострочення виконання умов договору та 50 грн. штрафу за кожний день прострочення договору.

Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 28.10.2013 року по справі не містить усіх даних, зазначених у Законі України «Про виконавче провадження», тому така ухвала суду не має статусу виконавчого документа і позивач має право звернутися з позовом про стягнення заборгованості за мировою угодою.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмов від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматись від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також з дій осіб, що за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках встановленими актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. В нашому випадку таким рішенням є ухвала з затвердженням мирової угоди між сторонами.

Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст.175, 205 ЦПК України у разі визнання мирової угоди суд ухвалою закриває провадження у справі і тотожні вимоги не підлягають новому судовому розгляду, у звязку із чим справа з такими вимогами не підлягає розгляду. Однак, мирова угода є своєрідною згодою сторін на зміну договору (ст. 651 ЦК України) у частині його виконання зобовязань і способу захисту цивільних прав та інтересів у них. Аналізом Верховного Суду України про застосування судами ст.16 ЦК України зазначено, що мирова угода є своєрідною згодою сторін на зміну договору (ст. 651 ЦК) у частині його виконання зобовязань і способу захисту цивільних прав та інтересів у них. Відповідно такі справи повинні слухатись в загальному порядку, оскільки це є один з способів захисту права, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На даний час, не зважаючи на досягненні домовленості, які затверджені ухвалою суду, відповідачем порушені зобовязання по сплаті заборгованості та не повернуто кредитні кошти в порядку та строки передбачені даною мировою угодою, а тому на час предявлення позову за відповідачем,у відповідності до умов мирової угоди рахується непогашена заборгованість, що складається з: основного боргу в сумі 108 938 грн. та 1100 грн. судових витрат, крім цього законом встановлюється можливість стягнути інфляційні збитки, нараховані на суму заборгованості у розмірі 108938 (сто вісім тисяч девятсот тридцять вісім) грн.

Розраховуючи інфляційні збитки слід враховувати індекси інфляції за період від вересня 2013 р. до квітня 2016 р. (дані за травень 2016 р. на момент підготовки позову Держкомстатом ще не опубліковані). Таким чином, інфляційні збитки дорівнюють 98124,43 (девяносто вісім тисяч сто двадцять чотири грн. 43 коп.). При цьому, з відповідача слід також стягнути 3% річних, розмір яких дорівнює 8998,58 (вісім тисяч девятсот девяносто вісім грн. 58 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліков ставки Національного банку України.

Згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою суду, а також з умовам договору позики, у випадку прострочення зобовязання з відповідача додатково стягуються 24% річних за користування коштами.Отже, з відповідача слід стягнути 71988,62 (сімдесят одну тисячу девята вісімдесят вісім грн. 62 коп.).

Також, згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до умов мирової угоди, у випадку прострочення зобовязання відповідача слід стягнути штраф у розмірі 50 (пятдесят) грн. за кожен день прострочення.

Оскільки з дня подання позову на момент обрахунку (02.06.2016 р.) пройшло 1005 днів, то 1005*50=50250 грн. (пятдесят тисяч двісті п'ятдесят).

Суд зауважує, що всі вищезазначені суми були узгоджені між сторонами при підписанні мирової угоди від 28 жовтня 2013 року, яка була в подальшому затверджена ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28.10.2013 року.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідач не скористався своїм правом захисту, в судові засідання для надання пояснень не з`являється, судові виклики ігнорує. Крім цього, відповідачем не наведено суду доказів того, що він сумлінно виконував свої обов`язки згідно підписаної мирової угоди, не надано доказів того, що він протягом всього строку після підписання мирової угоди, погашав свою заборгованість перед позивачем.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.11,16,261,256,267,526,527,530,629,631,651,1054 ЦК України, та керуючись ст.ст.169 ч.4, 197 ч.2,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за неналежне виконання зобов`язання у розмірі 222361,63 грн., що включає 91124,43 грн. інфляційних збитків, 8998,58 грн. 3% річних, 71988,62 грн. 24%, 50250 грн. штрафу за прострочення виконання зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2223.60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Веселов В. М.