Номер провадження 22-ц/788/1765/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 29 вересня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнивши (а.с. 88 - 89), обгрунтовувало тим, що згідно умов кредитного договору від 05 лютого 2009 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 000 грн. з кінцевою датою повернення - 11 січня 2021 року та процентною ставкою 17,5 % річних. Згідно умов кредитного договору погашення коштів повинно відбуватися у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця відповідно до графіка. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, в тому числі і за вказаним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору за кредитом станом на 23 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 928584,74 грн., із яких сума заборгованості за тілом кредиту - 682000 грн., сума заборгованості за відсотками - 246584,74 грн. Тому, посилаючись на вказані обставини, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь вказану кредитну заборгованість.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 29 вересня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» 928584,74 грн. заборгованість за кредитним договором та 3654 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку. При цьому вказує, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ні відповідача ні його представника про дату розгляду справи, у зв'язку з чим відповідача було позбавлено права на судовий захист. Вважає, що суд безпідставно відмовив у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про припинення зобов'язання за кредитним договором та у задоволенні інших клопотань представника відповідача, зокрема, у витребуванні обгрунтованого розрахунку заборгованості. Вказує, що судом не з'ясовано розміру кредитної заборгованості на час звернення Банку до суду з позовом та не взято до уваги тієї обставини, що на час відступлення прав вимоги за кредитом відповідач не мав простроченої заборгованості та позичальник не був повідомлений про укладення купівлі - продажу права вимоги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника Банку, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2009 року. На момент передачі права вимоги у відповідача існувала кредитна заборгованість, тому, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору, стягнув заборгованість за кредитом та простроченим відсоткам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 05 лютого 2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 7426/01/09-НВ, за умовами якого позичальник отримав кредит на купівлю нерухомості у розмірі 1000 000 строком по 11 січня 2021 року та процентною ставкою 17,5 % річних.

Згідно п. 4.1.1 кредитного договору погашення коштів відбувається у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця, таким чином, що станом на 11-те число календарного місяця, заборгованість за кредитом не повинна перевищувати встановленої графіком суми.

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_3 підтверджується матеріалами кредитної справи в якій містяться заява про видачу готівки від 05 лютого 2009 року, де наявний підпис отримувача ОСОБА_3, платіжним дорученням від 05 лютого 2009 року з призначенням платежу: видача кредиту ОСОБА_3 згідно кредитного договору № 7426/01/09-НВ від 05 лютого 2009 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги. За умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» продав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитними договорами зазначеними у додатку до договору, в тому числі, і за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05 лютого 2009 року (а.с. 19-24, 25).

Станом на 23 лютого 2015 року сума заборгованості, яку Банку просив суд стягнути, складає 928584,74 грн., із яких сума заборгованості за тілом кредиту - 682000 грн., сума заборгованості за відсотками - 246584,74 грн. (а.с. 90).

Із наявної у справі виписки із особового рахунку вбачається, що станом на 26 червня 2016 року, на час передачі прав вимоги, борг по кредиту складав 636363,64 грн., а прострочена заборгованість за кредитом складала 45636,36 грн., по відсоткам - 96861,53 грн. та за червень 2013 року не були сплачені нараховані відсотки в сумі 8174,65 грн. (а.с. 90 - 116).

Крім того, вказані обставини підтверджуються Актом приймання - передачі прав вимоги за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05 лютого 2009 року до договору купівлі - продажу, який посвідчений приватним нотаріусом та наданий представником Банком до апеляційного суду.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормою ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Таким чином, встановлено, що на дату передачі прав вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2009 року у позичальника існувала прострочена заборгованість за кредитом та за відсотками, тому Банк звернувся до суду з позовом.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не з'ясував дійсний розмір заборгованості за кредитом та, що відповідач не мав простроченої заборгованості станом на 26 червня 2013 року, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивач надав до суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог з яких вбачається, що позичальник належним чином не виконав умов кредитного договору по сплаті щомісячних платежів по тілу кредиту і відсотків, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, у тому числі і прострочена. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с. 90), Актом приймання - передачі прав вимоги за кредитним договором (277 - 278).

Твердження позичальника про те, що не взяті до уваги платежі в рахунок дострокового погашення кредиту в сумі 52000 грн. та 20000 грн. спростовуються випискою по особовому рахунку з якої вбачається, що вказані кошти 06 липня 2012 року були зараховані на часткове погашення відсотків за кредитом у розмірі 2297,30 грн. (а.с. 101) та погашення прострочених відсотків - 49702,70 грн. (а.с. 105), а 03 жовтня 2012 року сплачені 20000 грн. в рахунок погашення прострочених відсотків за кредитом (а.с. 101 - 105).

Посилання представника відповідача на те, що у позивача не було законних підстав для пред'явлення позову про стягнення кредитної заборгованості, зв'язку з неповідомленням позичальника про перехід права вимоги у встановленому порядку та ненаданням йому доказів переходу прав до нового кредитора, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

При цьому він не звільняється від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, неналежне повідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

З листа ПАТ «Кредитпромбанк» від 04 липня 2013 року надісланого на адресу ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), яка вказана у кредитному договорі вбачається, що позичальник був повідомлений про відступлення ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором, йому повідомлявся номер банківського рахунку для здійснення платежів (а.с. 189).

Згідно з п. 4.14 кредитного договору позичальник зобов'язався повідомляти Банк про зміну місця проживання протягом трьох робочих днів (а.с. 9).

ОСОБА_3 повідомляв нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» про зміну адреси проживання (АДРЕСА_2), що підтверджується відповідною заявою від 13 серпня 2013 року (а.с. 249). Крім того, 05 вересня 2013 року відповідач звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про надання інформації щодо залишку заборгованості по кредиту (а.с. 58), а із розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником у період з вересня 2013 по жовтень 2014 року сплачено новому кредитору відсотків за користування кредитом у розмірі 56932,19 грн. (а.с. 90).

З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження твердження апелянта про неповідомлення відповідача про перехід права вимоги за кредитом у встановленому порядку.

Відповідач не надав до суду належних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що його зобов'язання за кредитним договором було виконано первісному кредитору шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог до ПАТ «Кредитпромбанк» за договором банківського рахунку.

Таким чином, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив його з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Суд правильно врахував обставини справи, вірно визначився в правах та обов'язках сторін, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Рішення місцевого і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -