Провадження № 2-о/761/243/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі Заявники) 13 травня 2016 року звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу.

Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі із 21 червня 2008 року (а.с. 14).

Обґрунтовують заяву тим, що за останній час сімейного життя, між ними виникли ситуації, які почали свідчити про відсутність у них однакового підходу до тлумачення понять «родина» та «сімейне життя», прав та обовязків кожного з них у родині та по відношенню один до одного як чоловіка та жінки. Зазначають, що Заявник № 2 впродовж останніх семи років не працювала, займалася вихованням дитини, веденням домашнього господарства. Вказують, що майже усі сім років їхнього подружнього життя, розподілення ролей у родині не викликало у жодного з них категоричних заперечень, оскільки випливало з обєктивних обставин, та мало на меті досягнення в решті-решт загального сімейного блага для усіх. Проте, починаючи з липня 2015 року, у звязку із карєрним підвищенням Заявника № 1, що призвело до збільшення його заробітків, ситуація в родині почала змінюватися, а саме, Заявник № 1 почав заявляти, що втратив будь-який інтерес до Заявника № 2, як до жінки. Зауважують, що за останній час подружнього життя, Заявник № 1 перестав загалом цікавитися та цінувати спільне сімейне життя, усвідомлювати та цінувати те, що Заявник № 2 своїм піклуванням за дитиною, домашніми турботами, також вносила питомий внесок у родину. Також, зазначають, що будь-яке звернення Заявника № 2 до Заявника № 1 з проханням спільно змінити ситуацію, що склалася, з метою зміцнення стосунків і збереження родини, натикалося на відмову. Таким чином, вказують, що є підстави вважати, що Заявник № 1, як чоловік та батько, своїми висловлюваннями та вчинками на адресу Заявника № 2, перестав утверджувати в сімї повагу до Заявника № 2, як жінки та матері, перестав спільно з нею піклуватися про підтримання сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, зазначають, що між ними було укладено Договір про спільне утримання та виховання дитини, згідно якого дитина залишається проживати із Заявником № 2. Також зазначеним вище договором визначена участь батька у забезпеченні умов життя дитини, встановлено розмір та порядок сплати аліментів, визначені умови здійснення батьком права на особисте виховання дитини. Крім того, зазначають, що будь-які спори стосовно майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, між ними відсутні. Зауважують, що Заявник № 2, у разі розірвання шлюбу, має намір іменуватися шлюбним прізвищем.

Заявник № 1 у судовому засіданні факти і обставини, викладені у заяві підтримав. Просив суд заяву задовольнити. Зауважив, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року і, що кожен із них має намір створити нову родину. Крім того, також зазначив, що спору про поділ майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та щодо аліментів, між подружжям немає.

Заявник № 2 у судове засідання не зявилася. Про місце, день та час судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також зазначила, що заяву про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Крім того, як вбачається із заяви, Заявник № 2, у разі розірвання шлюбу, виявила бажання іменуватися шлюбним прізвищем.

Заслухавши пояснення Заявника № 1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом частин 1 та 3 статті 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом з письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між Заявниками втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, Заявники не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, спір щодо поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відсутній, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі Заявників.

Таким чином, суд знаходить, що сімя розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, у суду відсутні підстави вважати, що після розірвання шлюбу за даною заявою будуть порушені права Заявників чи їхньої дитини, у звязку з чим підстав для відмови у задоволенні заяви суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 105, 109, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 209, 212-215, 234-235 Цивільного процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - з а д о в о л ь н и т и.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Гасило) ОСОБА_3, зареєстрований 21 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 282 р о з і р в а т и.

При реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС ОСОБА_2 залишити її шлюбне прізвище Січкар.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :