Єдиний унікальний номер 235/478/16-ц Номер провадження 22-ц/775/871/2016
Головуючий 1 інстанції Данилів С.В.
Категорія 30 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2016 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» до ОСОБА_1, третя особа приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2016 року позов комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» до ОСОБА_1, третя особа приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 14435,09 грн., понесені витрати по сплаті проведення експертизи в сумі 900 грн. та судового збору в сумі 1378 грн.

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким стягнути матеріальну шкоду з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачкою було укладено договір про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» строком дії з 09 вересні 2004 року по 02 вересня 2005 року, згідно якого забезпечений транспортний засіб по договору страхування Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., відповідно до ст.22 вказаного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, а відповідно до ст.194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 2166 від 05 травня 2016 року.

Представник позивача КП «Красноармійськтепломережа» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Представник третьої особи ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 2191 від 06 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 28 січня 2015 року о 07.45. год. відповідачка ОСОБА_1, керуючи технічно справним транспортним засобом CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.Артема в районі вул.Корольова в м.Красноармійську Донецької області, не вибравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, скоїла зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-ТF698К, державний номер НОМЕР_2, яким під час виконання своїх трудових обов'язків керував працівник КП «Красноармійськтепломережа» Дуднік В.О.

З висновку експертного дослідження автомобіля № 47 від 30 грудня 2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ-ТF698К, державний номер НОМЕР_2, становить 14435,09 грн., вартість робіт по проведенн. Експертного дослідження складає 900 грн. (а.с.13-29).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015, яка набрала законної сили 21 грудня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.4).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З полісу № АІ/3677077 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1, власник автомобіля, уклала зі страховою компанією ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» договір страхування на один рік до 02 вересня 2015 року. Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль «CHEVROLET AVEO», державний номер «НОМЕР_1». Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становить 100000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с.50).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Таким чином, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його.

В постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 викладена правова позиція, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, у разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначена правова позиція є обов'язковою для застосування відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи до уваги не приймаються, оскільки зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді