У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення частини сплачених витрат на житлово-комунальні послуги та витрат на ремонт квартири,

в с т а н о в и в:

Позивач в жовтні 2012 року звернувся в суд з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив, та просивстягнути з відповідача ОСОБА_4

23 280 грн витрат, понесених ним на ремонт квартири АДРЕСА_1 у

м. Львові, 3 669,8 грн витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги та 75 грн, стягнутих Залізничним ВДВС ЛМУЮ, а всього 27 024 грн, та стягнути з відповідача ОСОБА_5 46 560 грн витрат, понесених ним на ремонт вказаної квартири, 3 523,16 грн витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та 150 грн, стягнутих Залізничним ВДВС ЛМУЮ, а всього 50 233,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що йому та його батькові ОСОБА_4, сестрі ОСОБА_5 та її неповнолітньому сину ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,2 кв. м, в якій вони всі зареєстровані. Незважаючи на те, що він не проживає постійно у вказаній квартирі, зобов'язання по оплаті за житлово-комунальні послуги, нараховані згідно з житловою площею та кількістю зареєстрованих осіб в квартирі, станом на 11 травня 2011року виконував лише він через постійні ризики відключення квартири від тепло-, енерго-, газо- та водопостачання.

Крім того, період за 2009-2010 роки по домовленості з відповідачами ним було проведено ремонт зазначеної квартири, зокрема замінено підлогу, вікна, двері, електрообладнання, здійснено оздоблювальні та газотехнічні роботи, встановлено газовий та водяний лічильники, проведено ремонт балкону та встановлено пластикові вікна.

Позивач просив стягнути з відповідачів 5 833,88 грн витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги та 69 840 грн витрат, понесених позивачем на ремонт квартири АДРЕСА_1, які нараховані з урахуванням часток всіх співвласників вказаної квартири та відповідно до розрахунків ЛКП «Сигнівка».

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 3 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 в порядку регресу витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 899,76 грн та компенсацію понесених витрат за встановлення газового та водяного лічильників у квартирі у розмірі 327,77 грн, а всього 2 227,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 в порядку регресу витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 2 634,97 грн та компенсацію понесених витрат за встановлення газового та водяного лічильників у квартирі у розмірі 655, 55 грн, а всього 3 290,52 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із ухвалою апеляційного суду Львівської області від

31 березня 2016 року, ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно вказував, що порядок відшкодування витрат, понесених особою у зв'язку із вчиненням нею дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення врегульований положеннями ст. 1160 ЦК України. Так, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат понесених ОСОБА_3 на ремонт квартири, оскільки позивачем в обґрунтування позовних вимог не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність реальної загрози настання невигідних для нього чи відповідачів наслідків у разі не проведення ремонтних робіт у квартирі, а також доказів того, що ремонтно-будівельні роботи проведено за згодою всіх співвласників квартири.

Стягуючи з відповідачів в порядку регресу вартість встановлених у квартирі приладів обліку (лічильників), що відноситься до витрат, пов'язаних з ремонтом квартири, суди керувалися згодою ОСОБА_5 саме на відшкодування зазначених приладів обліку.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Залізничного районного суду міста Львова від 3 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення частини сплачених витрат на житлово-комунальні послуги та витрат на ремонт квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 березня

2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна