МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1 ___________________________________________________________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/1652/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних компенсації шкоди, що була завдана здоровю, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.12.2015 року звернулась ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних компенсації шкоди, що була завдана здоровю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 29.09.2007 року їхала в таксі та потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, внаслідок чого стала інвалідом 3-ї групи.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009 року по справі №1-212/09, ОСОБА_3 - водія автомобіля, що врізався у таксі, було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Цим же вироком було встановлено прямий зв'язок між отриманими нею тілесними ушкодженнями середнього ступеню важкості і, як наслідок - інвалідністю 3-ї групи та дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 29.09.2007 року і стягнуто на її користь компенсацію шкоди, що була завдана здоров'ю, у розмірі 28 118,04 гривні.

05.10.2010 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 було видано виконавчий лист № 1-212/09 та 27.01.2015 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було вкотре відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Позивач зазначає, що виконавче провадження триває вже понад п'ять років, проте залишається невиконаним, оскільки, згідно з поясненнями державного виконавця, ОСОБА_3 офіційно не працює, майна на яке можна було б звернути стягнення немає, офіційних доходів також немає.

ОСОБА_2 вказує, що за час тривання виконавчого провадження відповідачем було сплачено на її користь лише 1500,84 гривень, за час, що минув з винесення вироку, національна валюта значно знецінилась і на теперішній час вже не відповідає тому рівню обґрунтованості та відповідності, з якого виходив суд, стягуючи на її користь саме таку суму компенсації шкоди, що була завдана здоров'ю.

За остаточно уточненими позовними вимогами позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму нарахувань 3% річних у розмірі 3 607,04 гривні та суму інфляційних втрат у розмірі 19 358,13 гривень.

Позивач ОСОБА_4 та її представник за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні остаточно уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не має можливості оплатити такі кошти відразу, та сплачував їх по мірі можливості.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні, згідно вироку Малиновського районного суду від 09.12.2009 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу та стягнуто на користь ОСОБА_2 компенсацію шкоди, що була завдана здоров'ю, у розмірі 28 118,04 гривні.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.04.2010 року, вищезазначений вирок був залишений без змін.

05.10.2010 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_1 для примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів було видано виконавчий лист № 1-212/09.

Відповідно до листа Малиновського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ від 16.02.2016 року № В-5/1175/1, наданого на запит позивача, під час виконавчого провадження, за період з 21.12.2011 року по 28.01.2016 року всього було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 2 834,90 грн.

Крім цього, відповідно до листа Малиновського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ від 20.04.2016 року № В-5/7260/1, наданого на запит позивача, під час виконавчого провадження, зазначено, що за період з 21.12.2011 року по 18.04.2016 року на користь ОСОБА_2 було стягнуто 10 168,93 грн., а саме: 22.12.2014 року у розмірі 83,38 грн., 23.01.2014 року у розмірі 83,38 грн., 23.02.2015 року у розмірі 83,38 грн., 25.03.2016 року у розмірі 166,76 грн., 24.04.2015 року у розмірі 166,76 грн., 22.05.2015 року у розмірі 166,76 грн., 23.06.2015 року у розмірі 166,76 грн., 21.07.2015 року у розмірі 166,76 грн., 19.08.2015 року у розмірі 166,76 грн., 13.11.2015 року у розмірі 250,14 грн., 23.12.2015 року у розмірі 416,89 грн., 24.12.2015 року у розмірі 250,14 грн., 28.01.2016 року у розмірі 416,89 грн., 12.02.2016 року у розмірі 250,14 грн., 25.03.2016 року у розмірі 416,89 грн., 18.04.2016 року у розмірі 6 917,14 грн.

Відповідно до ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

За змістом вищезазначених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна позиція визначена у Постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року щодо трактування змісту частини другої статті 625 ЦК України, з підстав чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з розрахунків, загальна сума нарахувань 3% річних, за період з 20.04.2010 року по 18.04.2016 року складає 3 607,04 грн., а саме:

за період з 30.04.2010 року по 22.12.2011 року у розмірі 138,66 грн;

за період з 23.12.2011 року по 07.05.2014 року у розмірі 1953,09 грн;

за період з 08.05.2014 року по 22.12.2014 року у розмірі 504,74 грн;

за період з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року у розмірі 70,31 грн;

за період з 24.01.2015 року по 23.02.2015 року у розмірі 67,90 грн;

за період з 24.02.2015 року по 25.03.2015 року у розмірі 65,50 грн;

за період з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року у розмірі 62,92 грн;

за період з 25.04.2015 року по 22.05.2015 року у розмірі 60,37 грн;

за період з 23.05.2015 року по 23.06.2015 року у розмірі 68,55 грн;

за період з 24.06.2015 року по 21.07.2015 року у розмірі 59,60 грн;

за період з 22.07.2015 року по 19.08.2015 року у розмірі 61,33 грн;

за період з 20.08.2015 року по 13.11.2015 року у розмірі 180,71 грн;

за період з 14.11.2015 року по 23.12.2015 року у розмірі 83,23 грн;

за період з 24.12.2015 року по 24.12.2016 року у розмірі 2,04 грн;

за період з 25.12.2015 року по 28.01.2016 року у розмірі 70,90 грн;

за період з 29.01.2016 року по 12.02.2016 року у розмірі 29,87 грн;

за період з 13.02.2016 року по 25.03.2016 року у розмірі 82,78 грн;

за період з 26.03.2016 року по 18.04.2016 року у розмірі 44,54 грн.

Також сума інфляційних витрат за період з 30.04.2010 року по 18.04.2016 року складає 19 358,13 грн., а саме:

за період з 30.04.2010 року по 22.12.2011 року у розмірі 2614,98 грн;

за період з 23.12.2011 року по 07.05.2014 року у розмірі 2013,66 грн;

за період з 08.05.2014 року по 22.12.2014 року у розмірі 5440,07 грн;

за період з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року у розмірі 1140,87 грн;

за період з 24.01.2015 року по 23.02.2015 року у розмірі 2006,56 грн;

за період з 24.02.2015 року по 25.03.2015 року у розмірі 4079,84 грн;

за період з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року у розмірі 0,00 грн;

за період з 25.04.2015 року по 22.05.2015 року у розмірі 0,00 грн;

за період з 23.05.2015 року по 23.06.2015 року у розмірі 165,42 грн;

за період з 24.06.2015 року по 21.07.2015 року у розмірі 0,00 грн;

за період з 22.07.2015 року по 19.08.2015 року у розмірі 0,00 грн;

за період з 20.08.2015 року по 13.11.2015 року у розмірі 410,21 грн;

за період з 14.11.2015 року по 23.12.2015 року у розмірі 1111,89 грн;

за період з 24.12.2015 року по 28.01.2016 року у розмірі 374,63 грн.

Враховуючи наведені розрахунки, та неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 грошового зобов'язання, суд стягує інфляційні втрати та 3% річних компенсації шкоди, що була завдана здоровю ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних компенсації шкоди, що була завдана здоровю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі - 3607 (три тисячі шістсот сім) гривень 04 копійки та суму інфляційних втрат у розмірі 19358 (девятнадцять тисяч триста пятдесят вісім) гривень 13 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: Л.В. Жуган