Справа № 360/1723/15-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2245/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 30 28.04.2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 07 січня 2015 року відповідачі, перебуваючи в його житловому будинку АДРЕСА_1 таємно викрали 30000,00 російських рублів, що еквівалентно 10000,00 гривень та 6000,00 гривень, чим завдали йому матеріальної шкоди на загальну суму 16000,00 гривень. Вироком Бородянського районного суду від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засуджені за вчинення даного злочину до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Частину викрадених коштів йому повернуто, ОСОБА_3 - 10000,00 російських рублів, ОСОБА_4 - 5000,00 російських рублів, решта коштів не повернута. Вважав, що злочинними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Просив стягнути з відповідачів на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 11000,00 гривень та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 40000,00 гривень.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 201 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що вироком Бородянського районного суду від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані виними у вчиненні крадіжки 20000 російських рублів у потерпілого ОСОБА_2, за ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується копією вироку суду, який набрав законної сили 30 червня 2015 року (а.с. 10).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що грошові кошти викрадені у позивача повернуті, доказів викрадення у позивача грошей в більшому розмірі суду позивач не надав, також не надано доказів про заподіяння йому моральної шкоди.

З такими висновками колегія суддів погоджується виходячи з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що позивачу викрадені кошти повернуто ОСОБА_310000 російських рублів та 1300 гривень, ОСОБА_4 - 5000 російських рублів (а.с. 43-44).

Як встановлено вироком суду від 29 травня 2016 року відповідачі таємно викрали у позивача грошові кошти в сумі 20 000 грн. Належних та допустими доказів викрадення коштів у сумі 30000 російських рублів та 6 000 грн. позивачем не надано.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відшкодування за спричинену моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту спричинення відповідачу моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджуючись з зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 . про те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було належним чином враховано душевних страждань в результаті викрадення грошових коштів, в результаті чого він був змушений проживати деякий час без коштів що негативно відобразилось на стосунках з рідними та оточуючими.

За таких обставин колегія суддів вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 5000 грн. з кожного в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, що цілком буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року скасувати в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 5 000 ( п'ять тисяч) грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: