АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі за позовом Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування кредитом,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивач КС «ФІН-ЕКО» звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування кредитом, обґрунтовуючи тим, що 08.11.2007 року між КС «ФІН-ЕКО» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 9756, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 15 000 грн. зі сплатою 41% річних строком до 08.11.2009 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.11.2007 року між КС «ФІН-ЕКО» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 9756, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася в повному обсязі солідарно відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3 Позичальник порушила свої зобов'язання за кредитним договором, а саме не повернула повністю кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування ними, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 27 931,14 грн. за період з 01.09.2010 року по 16.03.2015 року. На підставі викладеного позивач просив суд з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за користуванням кредитом у розмірі 21 479,10 грн., поклавши на них судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь КС «Фін-Еко» заборгованість за користування кредитом по кредитному договору №9756 від 08.11.2007 року у розмірі 21 479, 10 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 280 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи тим, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Суд не звернув увагу на те, що чергове звернення позивача до суду про стягнення заборгованості за договором № 9756 суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки за таких обставин має місце подвійне стягнення. Також суд не взяв до уваги той факт, що в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року позовні вимоги щодо ОСОБА_2 залишено без розгляду. Крім того, суд не врахував, що позивач порушив строки позовної давності та пропустив строк на пред'явлення вимоги до поручителя.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.. 318 ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалусуду першої інстанціїбули подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний судрозглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Судом встановлено, що 08 листопада 2007 року між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 9756, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн. під 41% річних строком до 08.11.2009 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором № 9756 08 листопада 2007 року між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 9756, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася в повному обсязі солідарно відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору № 9756.

Як вбачається з видаткового касового ордеру від 08 листопада 2007 року, кредитні кошти були видані ОСОБА_3 у повному обсязі в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується її особистим підписом.

ОСОБА_3 взяті на себе за договором № 9756 зобов'язання не виконувала, регулярних платежів в рахунок погашення кредиту не здійснювала, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість по оплаті тіла кредиту та відсотків.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Фін-Еко» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 9756 в розмірі 20 106,61 грн., до якої входить заборгованість по тілу кредиту та по відсоткам, нарахованим за період, починаючи з 08 листопада 2007 року по 14 травня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначене рішення відповідачем ОСОБА_3 не виконано.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року позовні вимоги щодо ОСОБА_2 були залишені без розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення із ОСОБА_2 в солідарному порядку із ОСОБА_3 процентів за користування кредитом, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки умови договору кредиту не виконані, то боржник та поручитель повинні сплачувати відсотки за користування коштами в солідарному порядку.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, так як суд неповно з'ясував обставини справи, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи , порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо апелянта ОСОБА_2

Відповідно до ст.. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи позивач КС «ФІН-ЕКО», звертаючись в 2010 році до суду із позовними вимогами як до боржника ОСОБА_3 так і до поручителя ОСОБА_2 , змінив термін виконання зобов'язання та просив стягнути заборгованість за позикою та процентами достроково, тим самим пред'явивши вимогу обом відповідачам.

Та обставина, що позовні вимоги щодо ОСОБА_2 були залишені без розгляду, не позбавляло позивача права на звернення із такими позовними вимогами до поручителя повторно.

Однак, позивач протягом шести місяців до поручителя ОСОБА_2 вимоги не пред'явив, а тому порука ОСОБА_2 щодо боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 9756від 8.11.2007 року є припиненою.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, тобто строком позовної давності, а є строком існування суб'єктивного права кредитора і суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_2 підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_2 на користь КС «ФІН-ЕКО», у зв'язку із припиненням поруки.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316, 318 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 4 серпня 2016 року в частині стягнення солідарно із ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Фін-Еко» коштів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «ФІН-ЕКО» до ОСОБА_2

Дмитрівни про стягнення відсотків за користування кредитом № 9756 від 8.11.2007 року відмовити у зв'язку із припиненням поруки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: