Справа № 361/768/16-ц
Провадження № 2/361/1068/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житлом. Свої вимоги мотивував тим, що віє є власником будинку№24 по вул. Садовій у с. Пухівка Броварського району Київської області. У даному будинку з 19 червня 2012 року зареєстрований ОСОБА_2, проте з часу його реєстрації він там не проживає, особистих речей його у будинку немає. На даний час місце його знаходження невідоме.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що відповідача він зареєстрував у будинку на його прохання, проте відповідач жодного дня у будинку не проживав, своїх речей туди не завозив, та обіцяв знятися з реєстрації протягом року. Проте, своїх обіцянок не виконав. Вказував, що відповідача взагалі не бачив більше двох років.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про час і місце слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку №24 по вул.. Садовій у с. Пухівка Броварського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 червня 2000 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Пухівської сільської ради №97 від 09.02.2016 року у вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 голова домогосподарства, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 син, ОСОБА_5,- син, ОСОБА_2 знайомий.

З актів обстеження про фактичне місце проживання від 10.03.2013 року, 21.10.2013 року, 16.04.2014 року, 20.09.2014 року, 11.05.2015 року, 05.11.2015 року, 13.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.06.2012 року, тобто з часу його реєстрації.

Факт непроживання відповідача у спірному будинку підтвердив у судовому засіданні й свідок ОСОБА_6

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на викладене, суд встановив, що відповідач дійсно ніколи не проживав і не проживає у спірному будинку, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи й допитаним у судовому засіданні свідком, позовні вимоги в частині визнання її такою що втратила право користування житлом у будинку позивача підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №24 по вул.. Садовій у с. Пухівка Броварського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна