Справа № 462/1336/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 50875,26 грн. заборгованості за кредитним договором від 01.07.2013 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної з ПАТ КБ «ПриватБанк» генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2013 року ОСОБА_1 отримав в банку кредит у розмірі 31506,86 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 21.02.2016 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 50875,26 грн., з яких 26508,06 грн. заборгованість за кредитом, 6,32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 15965,12 грн. заборгованість по комісії, а також 8395,76 грн. штрафу.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.38/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.43/ в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду письмове клопотання, в якому зазначив, що ухвалу про відкриття провадження отримав лише наприкінці квітня і не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи, однак суд не бере до уваги такі покликання відповідача, оскільки, як вбачається із відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення /а.с.43/ таке отримано 09.04.2016 року, тобто завчасно, за більш як місяць до судового засідання. При цьому, разом з ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачу надіслані копії матеріалів справи, а тому мав можливість ознайомитись з ними, а подане клопотання суд розцінює як зловживання наданими правами, та спрямоване на невиконання зобовязання.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, відповідно до укладеної з ПАТ КБ «ПриватБанк» генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2013 року ОСОБА_1 отримав в банку кредит у розмірі 31506,86 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.4, 5, 6-29/.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2014 року.

Даний кредитний договір є договором приєднання (ст.634 ЦК України), складається із Генеральної угоди, заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які викладені на банківському сайті /а.с.4, 5, 6-29/.

Згідно Заяви від 17.06.2010 року відповідач ОСОБА_1 ствердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в банку /а.с.4/.

Пунктом 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконання зобовязань перед банком.

Відповідно до п.2.2 генеральної угоди, при порушенні позичальником умов договору позичальник сплачує банку штраф в розмірі 8395,76 грн.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.3/, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 21.02.2016 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 50875,26 грн., з яких 26508,06 грн. заборгованість за кредитом, 6,32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 15965,12 грн. заборгованість по комісії, а також 8395,76 грн. штрафу.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 01.07.2013 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.07.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.36/.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» /, МФО 305299, рахунок №3111/ 50875 /пятдесят тисяч вісімсот сімдесят пять/ гривень 26 копійок заборгованість за кредитним договором від 01 липня 2013 року.

Стягнути із ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» /, МФО 305299, рахунок №3111/ 1378 /одну тисячу триста сімдесят вісім/ гривень судового збору, сплаченого позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.