УХВАЛА

06 травня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про про поділ внатурі житлового будинку, визнання окремим домоволодінням, визнання права власності на ? частину домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в якому просять суд поділити в натурі одноповерховий двоквартирний зблокований житловий будинок АДРЕСА_1, виділивши в окреме домоволодіння квартиру АДРЕСА_1, яка складається з коридору площею 6,7 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., санвузла площею 2,0 кв.м., житлової кімнати площею 19,9 кв.м., житлової кімнати площею 10,6 кв.м., а також підвалу до квартири АДРЕСА_1, який складається з коридору площею 7,7 кв.м., санвузла площею 1,7 кв.м., погребу площею 7,9 кв.м., разом з господарськими спорудами: літня кухня під літ. Б, гараж під літ. Г, гараж під літ. Д, сарай під літ Е; визнати окремим домоволодінням квартиру АДРЕСА_1 в одноповерховому двоквартирному зблокованому житловому будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими спорудами: літня кухня під літ. Б, гараж під літ. Г, гараж під літ. Д, сарай під літ Е; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Статтею 119 ЦПК України передбачені вимоги, яким повинна відповідати позовна заява при зверненні до суду першої інстанції. Проте всупереч п.п. 5-6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачі на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги, не зазначає і не надає докази, які ці обставини підтверджують (твердження про існування між ними та відповідачем певних стосунків, належності даного домоволодіння позивачам на праві власності тощо). Позивачі окрім самої позовної заяви в одному примірнику на чотирьох аркушах та копії довіреності представника позивачів не додають жодного іншого документа.

Крім того, відповідно до ч 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ч 2 цієї ж статті Закону України «Про судовий збір».

Так, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Проте, як вбачається з позовної заяви, жодних підтверджуючих документів, наявності підстав звільнення від сплати судового збору або зазначення ціну позову, яка є основою для вирахування суми судового збору, позивачами не зазначено, що позбавляє суд можливості здійснити належну перевірку всіх обставин справи. Відтак суд вважає за необхідне довести до відома позивача, що дотримання вимог ст. 119 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення позову, а вже їх представлення суду - можливе під час розгляду справи в разі відкриття провадження у справі.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про про поділ внатурі житлового будинку, визнання окремим домоволодінням, визнання права власності на ? частину домоволодіння, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк