Номер провадження: 22-ц/785/3793/16
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої Н.В., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Ліснік Н.П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ « Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПВТ КБ «Надра» ОСОБА_2 на рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку НАДРА» в особі філії ПАТ «КБ Надра» Одеського Регіонального Управління про повернення банківського вкладу (депозиту),-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу депозиту).

Позовні вимоги мотивовані тим. що 03.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 2079228. Згідно цього договору позивач передав відповідачу 8775,80 доларів США, що еквівалентно 263274 грн. строком до 03.01.2015 року зі сплатою 8% річних. 21.01.2015 року позивач звернувся до відповідача про повернення банківського вкладу (депозиту), однак Банк позивачеві кошти не повернув. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму вкладу.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд відповідно до ст. 224,225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Рішенням суду позов задоволено частково.

На дане рішення Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПВТ КБ «Надра» ОСОБА_2 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким а у задоволенні позову. відмовити, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове апелянт не з`явився, про час та місце розгляду справи в апеляційному порядку повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки.

За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено наступне.

03.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 2079228 строкового банківського вкладу (депозиту) (надалі - Договір банківського вкладу), строком на 1 місяць з процентною ставкою 8 процентів річних.

Відповідно до п. 1.1. Договору банківського вкладу вкладник (позивач) зобовязується в строк не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього Договору передати, а Банк (відповідач) зобовязується прийняти грошову суму в розмірі 8 775,80 доларів СІЛА (надалі - вклад), та зобовязується повернути вкладникові Вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6. Договору банківського вкладу, повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок позивача № 81795441.

Договір банківського вкладу неодноразово продовжувався позивачем на ті ж самі строки на тих саме умовах - до 06.01.2015, до 03.02.2015 та до 03.03.2015. Вищевказане підтверджується даними звіту про рух коштів по депозитному рахунку позивача № 2079228 (міститься у матеріалах справи).

В свою чергу, на виконання постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 № 85 прийнято рішення про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації до 05 червня 2015 року.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Положеннями ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що розпорядження грошовими коштами клієнта на його рахунку може бути обмежено іншими випадками, встановленими законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з п. 1 ч.б ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 вказаного закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

При цьому п.7 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що недоступність вкладів - неможливість отримання вкладником під час виведення неплатоспроможного банку з ринку вкладу, включаючи відсотки за ним, протягом семи робочих днів з дня закінчення строку дії договору (або з дня запровадження тимчасової адміністрації, якщо договір закінчився до цієї дати) або з дня вимоги (за вкладами на вимогу, за поточними чи картковими рахунками), здійсненої протягом дії тимчасової адміністрації.

Отже, зважаючи, що строк Договору банківського вкладу, укладеного з позивачем, закінчився 03.03.2015. тобто вже після запровадження у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації, вимоги позивача про примусове стягнення вкладу не підлягали задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, відсутність підстав для задоволення вимог позивача була прямо встановлена ч. 5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001 цс 15 Верховний Суд України висловив наступну правову позицію:

«Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. б ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ-«Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, шо унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб»»

Таким чином можна зробити висновок, що вказана правова позиція Верховного Суду України також підлягає врахуванню про розгляді спорів по всім подібним правовідносинам.

Враховуючи, що в ПАТ «КБ» Надра» з 06.02.2015 року було введено тимчасову адміністрацію, а з 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації банку, порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку регулюється виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстави для стягнення грошових коштів у іншому порядку, ніж передбачений вказаним законом відсутні, а позовні вимоги про стягнення коштів з банку задоволенню не підлягали задовленню.

Крім того, позивачу вже виплачено гарантовану Фондом суму (еквівалент): 167 146,16 гри.

Вказані обставини підтверджуються копією виписки по поточному рахунку позивача та копією виписки по депозитному рахунку позивача. Також вказані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_3

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПВТ КБ «Надра» ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку НАДРА» в особі філії ПАТ «КБ Надра» Одеського Регіонального Управління про повернення банківського вкладу (депозиту) відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.Г Журавльов

ОСОБА_4