у х в а л а

іменем україни

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Перший діалог» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою Кредитної спілки «Перший діалог» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Кредитна спілка «Перший діалог» (далі - КС «Перший діалог»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору від 26 червня 2009 року № 1577, забезпеченого договором поруки, укладеного цього ж дня з ОСОБА_4 та договором застави від 26 червня 2009 року, звернулась до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила солідарно стягнути з відповідачів 70 448 грн 61 коп. заборгованості за вказаним договором та 554 грн 53 коп. судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь КС «Перший діалог» 70 448 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі КС «Перший діалог», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалене у справі рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_6 від 25 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року № 232/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_8., у результаті чого 10 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позичальник належним чином не виконувала умов кредитного договору, то позивач має право на стягнення кредитної заборгованості солідарно з позичальника та поручителя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів факту укладання 26 червня 2009 року з ОСОБА_4 кредитного договору, відтак відсутні підстави покладання на нього та поручителя зобов'язань, які виникли за цим договором.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи підстави позову, КС «Перший діалог» посилалось на те, що 26 червня 2009 року було укладено кредитний договір № 1577, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 21 445 грн терміном на один рік зі сплатою 84 % річних, а остання зобов'язалася його погашати та належним чином виконувати умови договору.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між КС «Перший діалог» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 369 та договір застави № 1389, за яким у заставу було передано майбутній урожай 2009 року насіння соняшника та озимої пшениці з полів № № 1 та 6, розташованих на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору станом на 19 травня 2014 року з урахуванням часткового погашення боргу виникла заборгованість у сумі 55 453 грн 41 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів як солідарних боржників.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Вважаючи недоведеною наявність у ОСОБА_5 кредитних зобов'язань перед КС «Перший діалог», апеляційний суд виходив із того, що вказаний договір відповідачем не укладався, а підпис у договорі виконано іншою особою. При цьому в основу такого висновку суд поклав висновок спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області від 07 червня 2012 року, згідно з яким у дослідженому договорі споживчого кредиту № 1577 від 26 червня 2009 року підписи у графах «підпис позичальника» виконані ОСОБА_4 з імітуванням підпису ОСОБА_5. Підпис у договорі застави № 1389 від 26 червня 2009 року зліва від напису «ОСОБА_5 В.» виконаний ОСОБА_4 з імітуванням підпису ОСОБА_5. Проведення судово-почеркознавчої експертизи з метою визначення автора підпису договору виявилось неможливим, оскільки на дослідження не були надані оригінали документів зазначеної кредитної справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У той же час, ухвалюючи рішення про відмову у позові з підстав недоведеності позивачем факту укладання кредитного договору із ОСОБА_5, на порушення приписів ст. ст. 214, 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України саме на останню покладено обов'язок доведення того факту, що вона не підписувала кредитний договір, за невиконання умов якого до неї пред'явлено позов.

Крім того, ОСОБА_5 не оспорює вказаного договору та не порушує питання про визнання його недійсним з тих підстав, що вона його не підписувала.

Стаття 204 ЦК України закріплюєпрезумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

На порушення приписів ч. 4 ст. 10, ст. 214 ЦПК України апеляційний суд залишив поза увагою те, що сам факт непроведення судово-почеркознавчої експертизи для ідентифікації підпису позичальника на кредитному договорі з підписом ОСОБА_5 за обставин неоспорювання останньою дійсності вказаного договору не може бути підставою для відмови в позові про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, суд не надав будь-якої оцінки тій обставині, що поручитель ОСОБА_4 вносила кошти до каси банку на погашення заборгованості ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором. Суд не навів будь-яких висновків про те, чи не свідчать такі дії про визнання факту укладання та наявності кредитних правовідносин саме за договором споживчого кредиту № 1577 від 26 червня 2009 року між КС «Перший діалог» та відповідачами.

Разом із тим, судом першої інстанції установлено, що згідно зі змістом рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до КС «Перший діалог» про визнання поруки припиненою та стягнення коштів, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2011 року вона 05 березня 2013 року внесла до каси КС «Перший діалог» грошові кошти у загальній сумі 115 432 грн 40 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак усупереч вимогам ч. 3 ст. 61 ЦПК Українисуд залишив поза увагою вищевказану обставину щодо наявності рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2011 року про стягнення кредитної заборгованості та на порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, що стосується витребування копії цього рішення, адже воно у справі відсутнє, з метою з'ясування обставин, які встановлені цим рішенням, та чи підлягають вони доказуванню у цій справі.

За таких обставин висновки апеляційного суду про безпідставність позову є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Перший діалог» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко

О.М.Ситнік

О.В. Ступак