Справа № 302/12/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого житла за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 27 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

6 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житла.

Позивачка зазначала, що на протязі шести місяців ОСОБА_2 проживає у її будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 дозволила відповідачу проживати у вказаному житловому будинку через те, що він одружився з її дочкою, з якою має двоє дітей.

ОСОБА_3 успадкувала будинок після смерті баби і діда та оформила належним чином своє право власності на земельну ділянку, належну їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 5 жовтня 2010 року Шкелебей Л.В., державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори.

Згідно державного акту серії НОМЕР_1, виданого 14 травня 2012 року, ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,07 га в с. Репинне Міжгірського району Закарпатської області

Після переїзду ОСОБА_2 створив нестерпні умови для проживання дочки та онуків в будинку, закрив на замок всі господарські будівлі, нікого не допускає до будинку, що перешкоджає позивачці вільно розпоряджатися житловим будинком та іншими спорудами.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила суд виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Рішенням Міжгірського районного суду від 27 січня 2016 року ОСОБА_2 виселено з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Надано відстрочку виконання рішення в частині виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 на три місяці.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги - відповідач брав участь у будівництві нового будинку, з якого його просять виселити, серед односельчан характеризується позитивно, до нього не застосовувалися заходи запобігання і громадського впливу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач чинить перешкоди позивачці в користуванні власністю і тому підлягає виселенню з спірного житлового будинку без надання іншого житла.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 того ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 жовтня 2010 року, посвідченого Шкелебей Л.В., державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1668, ОСОБА_3 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що складається з земельної ділянки загальною площею 0,2273 га, яка розташована на території Репинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, призначенням - для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку.

Згідно державного акту серії НОМЕР_1, виданого 14 травня 2012 року, ОСОБА_3 на підставі вказаного вище заповіту є власником земельної ділянки площею 0,07 га, на якій розташовано дворогосподарство АДРЕСА_1 Міжгірського району Закарпатської області.

Судом встановлено, що з дозволу ОСОБА_3 відповідач проживає у вказаному вище житловому будинку через те, що він одружився з дочкою позивачки і в них є двоє дітей.

З довідки виконавчого комітету Репинської сільської ради від 28 грудня 2015 року № 1968 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а фактично проживає в АДРЕСА_1

З пояснення свідка ОСОБА_6 вбачається, що відповідач побив її і разом з дітьми вигнав з будинку, який ОСОБА_3 отримала в спадщину після смерті баби і діда.

Встановивши, що ОСОБА_2 чинить ОСОБА_3 перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1, розташованим на земельній ділянці, належній позивачці на праві власності, суд на підставі ст.ст. 116 та 157 ЖК України дійшов вірного висновку про задоволення позову про виселення відповідача з вказаного будинку без надання іншого житла.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на обставини, встановлені у справі в їх об'єктивній сукупності, та з врахуванням вищезазначених норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: