Провадження №2/447/208/16
Справа №447/2974/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04.05.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі О.І.Данилів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи Колодрубівська сільська рада Миколаївського району Львівської області про визнання заповіту недійсним ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем І черги за законом після смерті ОСОБА_3. Під час розгляду справи № 447/1069/15-ц, а саме 15.09.2015 року, він дізнався про існування заповіту, складеного 15.02.2002року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, посвідченого сільським головою Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 13.

25.12.2001 опікунська рада Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області винесла рішення № 7 про призначення опікуном ОСОБА_2 над ОСОБА_3.

25.12.2001 виконавчим комітетом Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області винесено рішення № 76, яким над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку і призначено опікуном ОСОБА_2.

Таким чином, на час складання заповіту 15.02.2002 ОСОБА_3 не мала повного обсягу дієздатності.

Крім того органом опіки та піклування (опікунською радою Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області) не надавався дозвіл на укладання цієї угоди, а також заповіт ОСОБА_3 було складено на користь її опікуна, ОСОБА_2, що також суперечить закону.

Таким чином, заповіт, складений ОСОБА_3 15.02.2002, посвідчений сільським головою Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 13, не відповідає вимогам закону, а саме: ст. 52 ЦК УРСР, ст.ст. 145, 146 КпШС, у звязку з чим просив визнати вказаний заповіт недійсним та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, дала суду пояснення аналогічні позовній заяві та просила такі задоволити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували просили в такому відмовити в повному обсязі.

Представник Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив в такому відмовити в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що в позові потрібно відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст.41 ЦК УРСР було передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Нормами ст.. ст.52 ЦК УРСР вказано, що недійсною є угода, укладена громадянином, визнаним недієздатним через душевну хворобу або недоумство.

Відповідно до ст.131 КпШС опіка встановлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років, і над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок душевної хвороби або недоумства.

Відповідно до приписів ст.ст.524, 534, 541 ЦК УРСР, в редакції чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам. Заповіт повинен бути укладений в письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладання, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно ст.37 Закону України «Про нотаріат» було визначено, що в населених пунктах, де немає державних нотаріаусів, посадові особи виконавчого комітету сільської ради вчиняють нотаріальні дії по посвідченню заповітів.

Відповідно до п.33, 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 (надалі - Інстркція), в редакції чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 ЦК УРСР. Заповіт повинен бути складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складення, підписаний особисто заповідачем (ст.541 ЦК УРСР). Посадова особа виконавчого комітету при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статті 535 ЦК УРСР. Відповідно до п.38 Інструкціїзаповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів.

Також ст.545 ЦК УРСР передбачала можливість визнання заповіту недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні 25.12.2001 опікунська рада Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області винесла рішення № 7 про призначення опікуном ОСОБА_2 над ОСОБА_3.

25.12.2001 виконавчим комітетом Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області винесено рішення № 76, яким над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку і призначено опікуном ОСОБА_2.

Під час складання заповіту, ОСОБА_3 не була недієздатною, судом такою вона не визнавалася, згідно до рішення №76 Колодрубівської сільської ради над нею встановлено опіку( піклування) не у звязку з її душевною хворобою чи недоумства, у зв'язку з престарілим віком, на час встановлення опіки( піклування) їй було 88 років, про що і зазначено в цьому рішення сільської ради.

Окрім того, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що згідно до ст.145 КпШС опікун не вправі без дозволу опіки та піклування укладати угоди, якщо вони виходять за межі побутових і відповідно до ст.146 КпШС опікун не вправі укладати угоди з підопічними.

Вказане не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 не укладала із ОСОБА_1 Агафією жодної угоди, самостійно як опікун( піклувальник) не укладала також жодної угоди, заповіт ОСОБА_3-це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, це одностороння угода, на момент складання цього заповіту ОСОБА_3 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, тому вправі була самостійно скласти такий заповіт.

Також, як вбачається із заповіту від 15.02.2002 року дієздатність ОСОБА_3 перевірено.

Згідно с. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем та його представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 41,52, 524, 534, 541, 543, 545 ЦК УРСР, ст. 131 КпШС , суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи Колодрубівська сільська рада Миколаївського району Львівської області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя : Карбовнік І. М.