Справа № 127/2008/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Скляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків та надання дозволу на оформлення візового документу дитині для виїзду за кордон, згодом змінивши позовні вимоги, зазначивши, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач має матеріальну можливість в період канікул здійснювати з дітьми тимчасові поїздки для їх відпочинку, розвитку та оздоровлення за межі України. З дітьми неодноразово подорожували та оздоровлювали їх в інших країнах світу. Неодноразово перебували в Ірландії де проживає близька подруга та кума позивача. На весняні канікули та травневі свята позивач з дітьми та своїм батьком відпочивали та оздоровлювали дітей у Турції. Останні кілька років на зимові канікули відпочивали і мають намір відпочивати в Домініканській республіці, а також Мексиці. В зв'язку з навчанням доньки їй відкрито візу до США, куди одночасно позивач має бажання повезти на відпочинок і молодших синів. Однак після розірвання шлюбу з відповідачем через його відмови або ухилення в наданні згоди на тимчасовий виїзд дітей за кордон, виникли проблеми з організацією звичного для дітей відпочинку, заплановані поїздки зриваються. Через відсутність згоди батька на тимчасовий виїзд діти не мали повноцінного відпочинку в 2014 році та на зимових канікулах в 2016 році. Використовуючи свою можливість надання чи не надання дозволу відповідач позбавляє дітей відпочинку, в силу чого позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України неповнолітнім громадянам України - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, щорічно, до 18-річчя дітей, у Домініканську республіку, Мексику, Турецьку Республіку, Іспанію, Республіку Ірландії, США, Республіку Грецію, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, а також надати дозвіл на оформлення візового документу дітям для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, уточнивши в судовому засіданні період, на який просят надати дозвіл на виїзд дітей, а саме: не з 30.12 до 15.01. - а з 01.01. до 15.01., та з 28.12. до 31.12., додатково зазначивши, що в період, коли турагенства пропонують вигідні путівки на відпочинок з дітьми - виникають перешкоди в отриманні дозволу на виїзд від батька, який неможливо отримати швидко та скористатись вигідними пропозиціями. Інколи приходилось вдаватись до послуг нотаріуса щодо повідомлення відповідача про необхідність з'явитись до нотаріуса та надати відповідні дозволи - однак безрезультатно. Просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, пояснивши, що він завжди надавав згоду на виїзд дітей за кордон коли позивач чітко називала країни куди хоче повезти дітей на відпочинок та періоди. Останній раз не надав згоду, оскільки позивач зателефонувала в день, коли він виїжджав за кордон, що фізично унеможливлювало приїхати до нотаріуса та надати відповідну згоду. Зазначив, що він не проти надати нотаріально згоду на виїзд дітей за кордон, однак позивач не повідомляла йому куди саме вона хоче повезти дітей на відпочинок і на який період. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Скляр О.В. в судовому засіданні, врахувавши, що позивач зазначає чіткі країни, періоди та особу, в супроводі якої будуть виїжджати діти, - покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Зміст заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2014 року зазначає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 26 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 105, - розірвано (а.с. 7-8).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 03.09.2002 року та зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 4).

Згідно свідоцтва про народження, виданого 12.12.2006 року та зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 5).

Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2, видане 08.02.2011 року та зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, зазначає, що батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 6).

Згідно довідки № 1455, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «УЮТ» від 26.09.2014 року, вказано, що за адресою АДРЕСА_1, проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 9).

Зміст заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 19.03.2014 року, 27.11.2014 року, 17.06.2015 року, зазначають, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надавали нотаріально засвідчену згоду у зазначені відповідні періоди на виїзд дітей за кордон у супроводі уповноважених ними осіб до США, Домініканської Республіки, Грецької Республіки (а.с. 22, 23, 24).

Заява ОСОБА_1 від 30.12.2015 року, зазначає, що остання зверталася до ОСОБА_3 з проханням надання згоди на відкриття візи та тимчасові короткотермінові поїздки за межі України до країн Шенгенської угоди (зони) та будь-яких інших країн (Єгипту, Туреччини, Чорногорії, Болгарії тощо) з метою туризму і відпочинку їх малолітнім дітям: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі їх матері ОСОБА_1, на період майбутніх канікул (зимових, весняних, літніх 2016 року). Відповідну заяву ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 за допомогою приватного нотаріуса безпалок Л.С. (а.с. 25, 26, 64, 65).

Зміст відповіді ОСОБА_3 від 12.01.2016 року на заяву ОСОБА_1 від 30.12.2015 року, зазначає, що ОСОБА_3 вважає за недоцільне і передчасне надання згоди на відкриття візи та виїзд їх неповнолітніх дітей за кордон на повний строк до досягнення ними повноліття. Проте, не заперечує проти надання згоди на відкриття візи та виїзд за кордон України дітей на певну поїздку в чіткий час з чітким визначенням країни перебування (а.с. 27).

Довідка № 97 від 25.02.2016 року зазначає, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в 3-В класі закладу «Фізико-математичної гімназії № 17 Вінницької міської ради» в 2015-2016 році. Період зимових канікул з 28.12.2015 р. по 31.01.2016 р. (а.с. 46).

Проїзні документи дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданий 20.12.2015 року на ім'я ОСОБА_1, мають відмітки про перебування вище зазначених дітей за кордоном (а.с. 47-59).

Частина 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Норма ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (із змінами) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. Такі особи на момент виїзду з України мають досягнути 18-річного віку. Особа, яка супроводжує дитину, надає для перевірки прикордонному наряду нотаріально засвідчену згоду обох батьків.

Згідно з пунктом 4 вказаних вище Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном.

Нотаріально посвідчена згода другого з батьків не вимагається також у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За даних обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що неможливість малолітніх дітей тимчасово виїхати з матір'ю на відпочинок та оздоровлення за кордон, об'єктивно суперечить інтересам дітей, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини обмеженого спілкування між сторонами з питань надання відповідачем відповідного дозволу, в наслідок чого позивач змушена вдаватись до послуг приватного нотаріуса, передаючи відповідачу відповідні заяви, з огляду на наявність перешкод в наданні відповідачем згаданого дозволу на виїзд дітей за кордон в період, коли позивач має бажання та можливість організувати відповідні поїздки з дітьми за кордон, зокрема обставини відсутності відповідача в Україні в момент необхідності надання такого дозволу, що мало місце в грудні 2015 року, або наявність інших причин, в силу яких відповідач фізично не може з'явитись до нотаріуса та надати відповідну згоду, що, на думку суду, не повинно бути перешкодою для реалізації позивачем можливості забезпечити дітям поїздку за кордон з метою їх всебічного розвитку, відпочинку, навчання, оздоровлення тощо, при цьому суд бере до уваги те, що надання дозволу на виїзд дітей за кордон в періоди, які охоплюються позовними вимогами, - абсолютно не означає, що діти обов'язково повинні покинути територію України в дані періоди, оскільки наявність такого дозволу носить лише декларативний характер, направлений на можливість завчасного планування відповідних поїздок, зокрема з врахуванням особливості попереднього замовлення туристичних путівок, бронювання можливого місця проживання за кордоном тощо, при цьому, за умови перебування дітей в відповідні періоди за кордоном, відповідач не позбавляється, як батько дітей, брати участь у їх вихованні протягом всього часу перебування таких дітей на території України, що є досить тривалішим періодом, а ніж період можливого перебування дітей за кордоном, в силу чого позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 60, 212, 215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітній громадянці України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надати дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надати дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітньому громадянину України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надати дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надати дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України до Домініканської республіки, Мексики, Турецької Республіки, Іспанії, Республіки Ірландії, США, Республіки Греції, в періоди: з 01 січня по 15 січня; з 20 березня по 01 квітня; з 01 травня по 12 травня, з 01 липня по 01 вересня; з 28 грудня по 31 грудня, щорічно, до досягнення дитиною повноліття (18-річного віку), малолітньому громадянину України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надати дозвіл на оформлення візового документу дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 для виїзду за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя