Дата документу 08.04.2016
Справа № 501/547/16-ц
РІШЕННЯ

05 квітня 2016 року м. Чорноморськ.

Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі Пращук А.М.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж про:

- визнання права споживача порушеними у т.ч. нечесною підприємницькою практикою ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж та у спосіб зазначений п. 3 ч.2 ст. 16 ЦК забовязати її припинити заборонені ч.5 ст. 13 ЦК дії по зловживанню монопольним становищем на ринку енергопостачання у вигляді відмови від договірного постачання електроенергії до садового будинку ОСОБА_1 у масиві Мале -1, с. Мале, Єгорівської сільради, Роздільнянського району Одеської області.

- згідно п. 3 ч.2 ст. 16 ЦК України змінити правовідносини ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж які ґрунтуються наразі на заключній частині п. 3 Правил затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, на правовідносини передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а саме, але не виключно його статтями №: 19 ч. 1; 20 ч.3; 21 ч. 2; 30 ч. 1.

- згідно ч.6 ст. 13 ЦК України зобовязання ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж укласти з ОСОБА_1 на основі типового договору (додаток 1 до Правил постанови Кабінету Міністрів України 26 липня 1999р. N1357) - договір про постачання електричної енергії до її приватного будинку у с. Мале Єгорівської сільради Роздільнянського району.

- зобовязання ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж, на підставі п.2.7 Правил користування електричною енергією, затверджених Національною комісією з питань регулювання електроенергетики у постанові №28 від 31.07.1996 р., прийняти у своє господарське відання, ту електричну мережу енергоживлення у т.ч. і будинку ОСОБА_1, приєднання до якої на межі своєї балансової належності зазначено у листі РЕМ від 27.11.2015р.№ ю-15/518,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж відмовила їй в укладанні прямого договору на користування електричною енергію, тим самим порушуючи її права як споживача.

ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила суду, що вона є власником садівничого будинку розташованому в садівничому товаристві «Банківець» масиву «Мале-1» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, с. Мале, буд. № 1/ 2.

29.08.2015 року правління СТ «Банківець» відключило її дачний будинок від електричної енергії, але вона сплачує за електричну енергію вчасно.

Звернувшись до ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж про укладання прямого договору на постачання електричної енергії отримала відмову, тим час останні порушили її права

Представник позивача в судовому засідання підтримав позов та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні згідно з письмовими запереченнями проти позову заперечувала проти задоволення з підстав, що ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж вже здійснює електропостачання садівного товариства «Банківець» мас. «Мале-1» в якому і знаходиться садівний будинок позивача відповідно до договору №231 від 28.12.2009 року. Розрахунки за спожиту електроенергію садівничим товариством «Банківець» здійснюється шляхом перерахування грошових коштів через банківські установи після отримання рахунків в структурному підрозділі ПАТ «Одесаобленерго» Роздільнянському РЕМ та акти про обсяги спожитої електричної енергії надаються енергопостачальній організації представниками СТ «Банківець», отже заключити договір із ОСОБА_1, поки вона є членом СТ «Банківець» не можливо.

Також представник відповідача повідомила суд, особа яка має намір набути статус споживача повинна укласти трьоїсторонній договір з власником електромереж, компанією електропостачальником та майбутнім споживачем або створити інші технічні можливості для постачання електричної енергії до споруд. З відповідною пропозицією укласти договір ОСОБА_1 не зверталась.

Крім цих підстав представник відповідача пояснила, що електричні мережі СТ «Банківець» були побудовані і приєднані до мереж електропостачальника за рахунок СТ, тому власником електромереж в СТ «Банківець» є саме СТ «Банківець», тому відповідно до чинного законодавства неможливо позбавити власника майна СТ «Банківець» права володіння, коритсування і розпорядження свої майно та зобовязати передати його у господарське володіння ПАТ «Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж усупереч волі СТ «Банківець».

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником садівничого будинку розташованому в садівничому товаристві «Банківець» масиву «Мале-1» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, с. Мале, буд. № 1/ 2. (а.с. 51)

СТ «Банківець» має затверджений Єгорівською сільською радою статут та договір про постачання електричної енергії між ПАТ «Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж та СТ «Банківець» (а.с. 19-27, 41-50).

28.12.2009 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж та СТ «Банківець» укладено договір про постачання електричної енергії (а.с. 41-50).

Актом від 29.08.2015 року правлінням СТ «Банківець» зафіксовано відключення садового будинку ОСОБА_1 від електромережі (а.с. 57).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до начальника Роздільнянського РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» із листами про укладання прямого договору на постачання електричної енергії, на які отримувала відповідні листи про неможливість укладання такого договору, посилаючись на те, що станом на час звернення позивачем не виконані правила користування електричною енергією (затверджених постановою Кабінету міністрів від 26.07.1999 р. №1357) для укладання договору (а.с. 5-13, 52-56, 58-68).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до статті. 3 ЦПК України кожен має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідних вимог закону позивач ОСОБА_1 не виконала, до матеріалів справи не додано доказів, які вказували на вчинення позивачем необхідних дій для укладення договору про користування електричною енергією з енергопостачальником.

Відповідно до п. 12.3. правил користування електричною енергією (затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96 за № 28, далі - ПКЕЕ), населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору.

Згідно п. 12.4 ПКЕЕ закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

П. 12.5 передбачено, що у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право:

- змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації;

- укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами).

У разі укладення тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту постачальник електричної енергії та населений пункт вносять у встановленому законодавством України порядку зміни в укладений між ними договір про постачання електричної енергії щодо визначення обсягу спожитої населеним пунктом електричної енергії та умов припинення або обмеження електропостачання населеного пункту, які пов'язані та витікають з умов тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту.

Відповідно до п. 12.6 Точка продажу електричної енергії споживачу на території населеного пункту збігається з точкою продажу електричної енергії населеному пункту. Відносини постачальника електричної енергії та населеного пункту із споживачем на території населеного пункту регулюються законодавством України, у тому числі нормами цих Правил.

Договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов:

1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно;

2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів;

3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом із тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Статтею 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок виконавця укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку споживача, визначеному статтею 20 цього Закону, підготувати та укласти із виконавцем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання виконавцем права споживача, на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3,6,12 16, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України, ст.. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про :

- визнання права споживача порушеними у т.ч. нечесною підприємницькою практикою ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж та у спосіб зазначений п. 3 ч.2 ст. 16 ЦК забовязати її припинити заборонені ч.5 ст. 13 ЦК дії по зловживанню монопольним становищем на ринку енергопостачання у вигляді відмови від договірного постачання електроенергії до садового будинку ОСОБА_1 у масиві Мале -1, с. Мале, Єгорівської сільради, Роздільнянського району Одеської області;

- згідно п. 3 ч.2 ст. 16 ЦК України змінити правовідносини ОСОБА_1 з ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж які ґрунтуються наразі на заключній частині п. 3 Правил затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, на правовідносини передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а саме, але не виключно його статтями №: 19 ч. 1; 20 ч.3; 21 ч. 2; 30 ч. 1;

- згідно ч.6 ст. 13 ЦК України зобовязання ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж укласти з ОСОБА_1 на основі типового договіру (додаток 1 до Правил постанови Кабінету Міністрів України 26 липня 1999р. N1357) - договір про постачання електричної енергії до її приватного будинку у с. Мале Єгорівської сільради Роздільнянського району;

- зобовязання ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Роздільнянського району електричних мереж, на підставі п.2.7 Правил користування електричною енергією, затверджених Національною комісією з питань регулювання електроенергетики у постанові №28 від 31.07.1996 р., прийняти у своє господарське відання, ту електричну мережу енергоживлення у т.ч. і будинку ОСОБА_1, приєднання до якої на межі своєї балансової належності зазначено у листі РЕМ від 27.11.2015р.№ ю-15/518 - відмовити за необгрунтованністю.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись у Іллічівському міському суді Одеської області 09 квітня 2016 року.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Іллічівський міській суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення повного судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.В. Смирнов