Справа № 541/3248/15-ц
Номер провадження 2/541/214/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 квітня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

29.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (а.с.1).

08.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини (а.с.27-31).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 11.02.2016 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження (а.с.45).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позивач по первісному позову є учасником АТО, перебуває в зоні АТО, а тому самостійно бути присутнім в судовому засіданні не може. У позивача за первісним позовом з відповідачкою ОСОБА_2 є спільна дитина -дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між позивачем і відповідачкою розірвано в липні 2015 році. Дитина залишилися проживати з матір'ю - відповідачкою по справі. Відповідачка створює позивачеві постійні перешкоди в спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4. Він позбавлений можливості вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. З метою припинення протиправних дій відповідачки влітку 2015 року він звернувся в орган опіки і піклування Миргородської районної державної адміністрації з метою вирішення спірного питання. Позитивних змін не відбулося, оскільки відповідачка відмовилася виконувати рішення органу опіки та піклування. Зокрема за даним рішенням він бачитися з дитиною має право виключно в присутності відповідачки, час побачень повинен узгоджувати з відповідачкою. Просить суд зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 надавати позивачеві можливість для спілкування та побачення з дочкою ОСОБА_4, шляхом встановлення для нього, як батька дитини, наступного графіку спілкування з дочкою: кожну середу з 18 години до 20 години; кожну суботу: з 11 години до 11 години наступного дня неділі (добу); в канікулярний період в серпні на 7 днів (з ночівлею чи без такої) до досягнення дитиною 18-річчя. Зустрічі будуть відбуватися за адресою: с. Ярмаки Миргородського району, а на вихідних за адресою його проживання: АДРЕСА_1, без присутності відповідачки ОСОБА_2 В задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки вважав його не обґрунтованим.

В судове засідання позивач, а по зустрічному позову відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд справи інформований належним чином, перебуває в зоні АТО.

Відповідачка ОСОБА_2 первісний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Свій зустрічний позов просила задовольнити. Пояснила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в липні 2015 року. Причиною розірвання шлюбу послугувало зловживання відповідача, а по зустрічному позову позивача ОСОБА_1 алкогольними напоями на ґрунті чого між ними часто виникали сварки в тому числі і в присутності дитини. Позивач а по зустрічному позову відповідач ОСОБА_1 бив, як її так і їхню дитину, керував автомобілем в нетверезому стані, чим налякав дитину, яка перебувала в салоні. Дитина має слабке здоров'я, перебуває на обліку як в лікаря-психіатра так і в лікаря ортодонта з приводу неправильного положення зубів. За призначенням лікарів повинна носити постійно металеву пластину, яку потрібно після прийому їжі чистити та мити, а потім знову вставляти. Приймає дитина лікування і за призначенням лікаря-психіатра. Відповідач ОСОБА_1 не спілкується з дитиною з травня 2015 року. Дитина від нього відвикла. Зважаючи на попередню поведінку відповідача, дитина його боїться та не бажає з ним спілкуватися. Просить суд встановити такий спосіб участі батька в вихованні дитини, який би найменш травмував дитину та не призвів до погіршення її психічного стану та стану здоров'я в цілому, не потяг за собою порушення графіку навчання та відпочинку дитини: кожну середу з 18 год. до 20 год., кожну суботу або неділю з 11 год. до 18 год. (за погодженням з матір'ю дитини). Визначити місце спілкування ОСОБА_1 з дитиною: АДРЕСА_2 виключно в присутності матері дитини, чи в інших місцях за погодженням з матір'ю дитини, тобто з нею. Категорично проти ночівлі дитини за місцем проживання батька, зважаючи на стан її здоров'я та проти побачень дитини з батьком у її відсутності. Вважає, що батько повинен брати участь у вихованні дитини та не заперечує проти такої участі.

Представник відповідачки а по зустрічному позову позивачки ОСОБА_2, -адвокат Пугач С.В. не вбачав підстав для задоволення первісного позову. Пояснив, що рішення органу опіки і піклування відповідачкою, а по зустрічному позову позивачкою виконувалося. Після винесення такого рішення ОСОБА_1 не приймав жодних заходів для зустрічей з дитиною. Дитина боїться свого батька, а тому необхідно враховувати позицію дитини стосовно побачень з батьком та її стан здоров'я. Вважає недопустимою можливість ночівлі дитини у батька. Зустрічний позов просив задовольнити, оскільки його вимоги враховують як інтереси дитини так і інтереси обох батьків.

Представник третьої особи -Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування ОСОБА_6 суду пояснила, що влітку 2015 року до органу опіки та піклування звернувся позивач, а по зустрічному позову відповідач ОСОБА_1 з приводу побачень з дочкою ОСОБА_4, бо за його словами відповідачка -мати дитини, чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Засідання комісії, на якому були присутні сторони по справі відбулося 05.08.2015 року. ОСОБА_2 визнавала, що не дає батькові спілкуватися з дитиною, але пояснювала це турботою про дитину та про її стан здоров'я. Органом опіки та піклування було прийнято рішення, яке задовольнило обох сторін: встановити дні спілкування ОСОБА_1 з дитиною два рази на тиждень за попередньою домовленістю між батьками з поверненням дитини до матері. Вважає, що батько повинен приймати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з дитиною. Батьки повинні прийти до порозуміння, та не зашкодити своїми діями інтересам дитини. На даний час орган опіки та піклування підтримує свій попередній висновок та вважає, що побачення батька з дитиною повинні проходити в присутності матері та за згодою обох батьків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що як первісний позов так і зустрічний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони мають малолітню дитину -дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Дочка сторін ОСОБА_7, після розірвання шлюбу між батьками проживає разом з матір'ю - відповідачкою, а по зустрічному позову позивачкою ОСОБА_2 (а.с.36).

Відповідачка, а по зустрічному позову позивачка створювала перешкоди в побаченнях батька з дитиною, про що свідчить наявність висновку органу опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації, яким встановлено спосіб спілкування батька з дитиною (а.с.5).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він служив разом з ОСОБА_1, разом неодноразово перебували в зоні АТО. Особисто чув, як ОСОБА_1 неодноразово телефонував до своєї дочки та спілкувався з нею. Йому ОСОБА_1 скаржився на погані стосунки з дружиною, що створює проблеми в спілкуванні з дитиною. ОСОБА_1 може охарактеризувати виключно з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знайома як з ОСОБА_1 так і з ОСОБА_2 Може охарактеризувати ОСОБА_1 з негативної сторони. Коли сторони проживали в шлюбі, то ОСОБА_1 вживав спиртні напої, сідав за кермо автомобіля в стані алкогольного сп'яніння. Між подружжям постійно відбувалися сварки в присутності дитини, що дуже травмувало дитину. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 не віддавав речі та іграшки дитини, внаслідок чого дитина зазнала значної психічної травми.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 разом з дитиною стала проживати в с. Ярмаки Миргородського району. Коли вони тільки переїхали, то в дитини не було ні одежі, ні речей, оскільки батько їх не віддавав. Дитина дуже переживала, плакала, цікавилася коли ж батько поверне її іграшки. За весь час проживання дитини з матір'ю в селі, вона бачила тільки один раз, як ОСОБА_1 приїжджав до дитини. При цьому їй здалося, що він не мав бажання спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 Позивача ОСОБА_1 може охарактеризувати з негативної сторони. Своєю поведінкою він сильно травмував дитину, оскільки дитина була свідком сварок між ним та ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу він не віддавав іграшок дитини та інших її речей, внаслідок чого дитина постійно переживала та плакала.

Суд, вважає, що у ОСОБА_1 виникають труднощі у спілкуванні з дитиною, в зв'язку з неможливістю домовитися з матір'ю дитини стосовно днів спілкування та часу спілкування з дитиною, зважаючи на що є необхідність у встановленні графіку спілкування батька з дитиною.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України на батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ч.2 ст. 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За результатами розгляду справи Миргородською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було підтримано свій попередній висновок, за яким дитина повинна спілкуватися з батьком два рази на тиждень за попередньою домовленістю між батьками та з поверненням дитини до матері.

Отже, питання виховання дитини вирішується батьками спільно і той із батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а другий з батьків не має права перешкоджати йому в цьому.

Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з висновком органу опіки і піклування, який формально підійшов до вирішення питання спору між батьками стосовно участі у спілкуванні та вихованні дитини, не вважав за необхідне навіть призначити конкретні дні спілкування батька з дитиною, не зважаючи на наявні пояснення представника цього органу про те, що ОСОБА_2 створювала перешкоди в спілкуванні батька з дитиною. В той же час, суд вважає, що дитина, яка тривалий час не спілкувалася з батьком, повинна адаптуватися до нової ситуації, звикнути до батька, а тому приходить до переконання що позивач, а по зустрічному позову відповідач ОСОБА_1 певний період часу повинен спілкуватися з дитиною виключно в присутності матері, з метою налагодження стосунків між батьком та дитиною, з'ясування ним стану здоров'я дитини, методів догляду за дитиною та не допущення погіршення психічного стану здоров'я дитини. До такого висновку суд перш за все приходить з інтересів саме малолітньої дитини. Погоджується суд і з позицією Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування стосовно не можливості надавати дитину відповідачеві з ночівлею без згоди матері дитини. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що дитина відвідує школу, повинна не тільки мати час на навчання, але за своїм віком ще дотримуватись режиму харчування, відпочинку, сну, виконання уроків. Крім іншого, судом враховується соціально-політична ситуація в країні, адже позивач є військовослужбовцем та може бути у будь-який час викликаний для виконання свого військового обов'язку. Також судом враховуються права матері щодо спілкування з дитиною у вільний час. Зважаючи на викладене, за переконанням суду, позивач може забирати дитину до себе з ночівлею виключно за домовленістю з матір'ю дитини.

Суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому визначає місцем спілкування та побачення позивача з дочкою: АДРЕСА_2 -за місцем проживання дитини, та за місцем проживання позивача, а по зустрічному позову відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, суд , враховуючи інтереси дитини, її вік, стан здоров'я, беручи до уваги, що таке спілкування не повинно бути перешкодою в установленому життєвому ритмі дитини та змушувати її до додаткових зусиль у виконанні рішення суду, приходить до переконання, що як первісний так і зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

Питання судових витрат судом вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. При цьому з ОСОБА_2 на користь держави підлягає до стягнення 551 грн. 20 коп. судового збору, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, а він, при подачі позову до суду, як учасник АТО був звільнений від сплати судового збору. Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як учасник АТО, то на користь ОСОБА_2 позов якої також частково задоволений, суд не стягує судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст.ст. 153; 157; 19; 141; 150; 151; 158; 159 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 1982 року народження надавати ОСОБА_1 можливість приймати участь у вихованні дочки та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною 18-ти річного віку -шляхом побачень:

- в період з 29 квітня 2016 року по 29 квітня 2017 року включно виключно в присутності матері дитини за адресою: АДРЕСА_2, а за погодженням з матір'ю дитини і в інших місцях кожну середу з 18 години до 20 години, кожну суботу з 11 години до 18 години, в канікулярний період в серпні 7 днів підряд щодня з 10 год. до 19 год.;

- в період з 29 квітня 2017 року до досягнення дитиною 18-річного віку, без присутності матері ОСОБА_2 : кожну середу з 18 години до 20 години, кожну суботу з 11 години до 18 години ( з можливістю ночівлі у батька виключно за домовленістю з матір'ю дитини), в канікулярний період в серпні 7 днів підряд (в період відпустки ОСОБА_1 ) з 10 години до 19 години щодня - за виключенням днів хвороби малолітньої ОСОБА_7, що підтверджується довідкою медичного (лікувального) закладу.

Визначити місце спілкування ОСОБА_1 з дочкою в період з 29 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття за адресами: АДРЕСА_2, або АДРЕСА_1, а за погодженням з матір'ю дитини в інших місцях.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко