Справа № 2/243/1351/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06 травня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Лаптєва М.В.
за участю секретаря Мороз К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області; Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди ,
21березня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрально міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області; Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивува тим, що на примусовому виконанні у Центрально Міському відділі державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області знаходяться на виконанні виконавчі документи по справі № 253/9058/13-ц, видані Центрально Міським районним судом м. Горлівки. Однак державний виконавець не виконував вищезазначене рішення суду у звязку з чим позивач звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року вимоги позивача були частково задоволені та визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області по невиконанню виконавчого провадження № 43317753 за виконавчими листами від 19.02.2014 року.
Внаслідок бездіяльності державного виконавця позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у неодноразовому зверненні до суду, негативними думками та спогадами про бездіяльність державного виконавця, що негативно відобразилося на його житті, а тому позивач посилаючись на вимоги ст. 1174 ЦК України просить стягнути з державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 5000 грн. 00 коп.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області до судового засідання не зявився, про час та дату судового засідання належним чином був повідомлений про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області до судового засідання не зявився, про час та дату судового засідання належним чином був повідомлений про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Дослідивши та оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Центрально Міському відділі державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області знаходяться на виконанні виконавчі документи по справі № 253/9058/13-ц, видані Центрально Міським районним судом м. Горлівки. Однак державний виконавець не виконував вищезазначене рішення суду у звязку з чим позивач звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року вимоги позивача були частково задоволені та визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області по невиконанню виконавчого провадження № 43317753 за виконавчими листами від 19.02.2014 року.
В силу ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень
Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В силу п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Положеннями п. 5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу
В силу ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем в якості доказу своїх вимог надано ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року згідно якої вимоги заявника були частково задоволені та визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області по невиконанню виконавчого провадження № 43317753 за виконавчими листами від 19.02.2014 року.
Разом з тим у судовому засіданні не було доведено, що позивач зазнав моральних страждань від бездіяльності державного виконавця, а саме що було порушено звичайний життєвий уклад позивача, що йому доводилося відволікатися від роботи на відвідування численних судових засідань, та змінювати звичні розклади свого дня, оскільки згідно змісту самої ухвали від 01.09.2014 року вбачається що «заявник ОСОБА_1 до судового засідання не зявився та просив розглядати справу у його відсутності», що позивач зазнав моральних страждань від виснажливої підготовки до засідань, що було принижено його честь і гідність; що у позивача були негативні переживання, насторога, тривога та емоційні реакції від бездіяльності державного виконавця.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином позивач не довів обставин на які посилається у позові, жодних доказів на підтвердження завдання позивачу моральних страждань з боку державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області або його посадових осіб суду, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, не представлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, а тому у задоволенні вимог позову слід відмовити повністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 15, 16, 23, 1174 ЦК України ст. ст. 3, 10, 58, 60, 212 215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрально міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області; Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення постановлено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_2