Справа №333/601/16-ц
Провадження №2/333/951/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 посилається на таке. ОСОБА_4 - його дід, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті залишилась спадщина ? частина житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями після його смерті була відповідачка ОСОБА_2 - дружина та він, позивач, оскільки його мати ОСОБА_5 - донька ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідачка ОСОБА_2 на час смерті діда було його опікуном як неповнолітнього, проте спадщину, що залишилась після смерті чоловіка оформила лише на себе, позбавивши його права на спадкування. Він все життя був зареєстрований та проживав за адресою, АДРЕСА_1, тому вважається таким, що спадщину після смерті діда прийняв. Просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.04.1991 року, реєстровий №1-1408 по спадковій справі №478 за 1990 рік видане старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині ? частки житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться в м. АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання позивач не з'явився, його інтереси представляв за довіреністю ОСОБА_7, який позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з'явились, про час та місце були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Надали письмові заперечення, в яких позов не визнали. Посилаються на те, що позивач на час відкриття спадщини не досяг відповідного віку дієздатності, не міг здійснювати дії по управління майном, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, матір'ю записана ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

ОСОБА_5 до укладення шлюбу ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_2, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах справи (а.с.5, 52, 90, 91).

Опікуном неповнолітнього ОСОБА_1 була призначена 11.12.1986 року ОСОБА_2, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Комунарського районної ради народних депутатів № 317/11 від 11.12.1986 р.

З копії спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_9 23.10.1990 року, повідомивши, що окрім неї спадкоємцем майна померлого є син ОСОБА_10, не вказавши спадкоємцем ОСОБА_1, на той час неповнолітнього.

ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

09.04.1991 року старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.04.1991 року, реєстровий №1-1408 по спадковій справі №478 за 1990 рік.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, Цивільний кодекс Української РСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги на майно померлого ОСОБА_4, оскільки на день смерті спадкодавця, його матері ОСОБА_5 не було в живих. Проте, ОСОБА_2 приховавши від нотаріуса наявність спадкоємця ОСОБА_1, порушила його право на прийняття спадщини. Суд враховує, що на день відкриття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_4 позивач був неповнолітній, його інтереси представляла опікун ОСОБА_2

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст.. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно копії паспорту позивача, він з 02.06.1992 року значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1. Те, що він проживав за цією адресою з листопада 1986 року доводять відомості про місце проживання ОСОБА_1 викладені в заявах неповнолітнього ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 поданих для призначення опікуном ОСОБА_2 Таким чином, ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки на час відкриття спадщини він проживав та користувався будинком АДРЕСА_1.

Таким чином, суд вважає, що видане 09.04.1991 року старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.04.1991 року, реєстровий №1-1408 по спадковій справі №478 за 1990 рік з порушенням чинного на той час законодавства. Отже, права позивача підлягають поновленню і необхідно частково визнати недійсним вказане свідоцтво про право на спадщину.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами справ про спадкування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Враховуючи, що частка ОСОБА_1 щодо майна померлого ОСОБА_4 складає ?, є підстави визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться в м. АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.. 548, 549, 524, 529 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 60, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.04.1991 року, реєстровий №1-1408 по спадковій справі №478 за 1990 рік видане старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині ? частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться в м. АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська