ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., представника заявника ОСОБА_1., представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_3 про поновлення строку предявлення виконавчих листів до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Вимоги мотивує тим, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року, виділено ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на частину житлового будинку, стягнуто з ОСОБА_4 7133 грн. 50 коп. різниці від ідеальних часток у вартості житлового будинку, зобовязано ОСОБА_4 провести ремонтно-будівельні роботи, зобовязано кожного їз співвласників обладнати в своїй частині будинку окремо електро - та теплопостачання. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.02.2012 року визначено місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірю, яка проживає за вищевказаній адресі. Протягом тривалого часу боржник ОСОБА_4 вказував на виконання рішення в добровільному порядку, у звязку з чим заявниця не зверталась за виконавчими листами. Однак, останнім часом ОСОБА_4 вказує на те, що відключить світло і газ, що порушить право малолітньої дитини, яка змушена буде проживати в приміщенні, що не придатне для проживання в ньому дитини. 04.08.2016 року стягувачем були отримані виконавчі листи, проте встановлений виконавчими листами строк на їх предявлення закінчився 22.11.2014 року. Посилаючись на вищевикладене, просить поновити пропущений строк для предявлення виконавчих листі від 04.08.2016 року до виконання.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з метою недопущення порушення прав дитини.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 До ОСОБА_3 задоволено частково та вирішено розділити спільне майно подружжя, виділивши в натурі ОСОБА_6 та визнавши за ним право власності на частину житлового будинку № 2 по вул. Молодіжній в с. М. Снітинка Фастівського району, а саме: кімнату 1-5 площею 15,9 м2, кімнату 1-4 площею 8,5 м2, кімнату 1-3 площею 15,6 м2. Всього загальною площею 40,0 м2 на загальну суму 66807 грн., що становить 52/100 частини будинку. Виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на частину житлового будинку № 2 по вул. Молодіжній в с. Мала Снітинка Фастівського району, а саме: кімнату 1-6 площею 15,0 м2, кімнату 1-7 площею 10,4 м2, приміщення 1-1 площею 5,3 м2, приміщення 1-2 площею 5,8 м2. Всього загальною площею 36,5 м2 на загальну суму 52540 грн., що становить 48/100 частин будинку. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - 7133 грн. 50 коп. різниці від ідеальних часток у вартості житлового будинку. Зобовязати ОСОБА_6 провести наступні ремонтно-будівельні роботи: замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 площею 5,3 м2 та 1-3 площею 15,6 м2, перенести перегородку, що розділяє приміщення 1-5 площею 15,9 м2 та 1-6 площею 13,3 м2 таким чином, щоб площа приміщення 1-6 збільшилась до 15,0 м2 (на 1,7 м2), при цьому площа приміщення 1-5 зменшилась до 15,9 м2 (на 1,7 м2), в приміщенні 1-7 площею 10,4 м2 влаштувати перегородку з дверним прорізом таким чином, щоб розділити приміщення на приміщення кухні площею 7,0 м2 та приміщення коридору площею 3,4 м2, а також зобовязати кожного із співвласників обладнати в своїй частині будинку окремо електро- та теплопостачання.

Дане рішення набрало законної сили 22.10.2013 року.

04 серпня 2016 року Фастівським міськрайонний судом були видані виконавчі листи у справі № 1027/4549/12, строк предявлення яких до виконання визначений - до 22.11.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, відповідно до вимог закону, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Із змісту вказаної норми вбачається, що пропущений строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання може бути поновлено судом лише при наявності поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не визначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Використання можливості добровільного виконання боржником рішення суду, на яке посилається заявник як на підставу поважності пропуску у звязку з цим строку звернення до суду, не може бути обєктивною обставиною, яка обумовлює поважність пропуску даного строку, оскільки вибір засобів і шлях захисту своїх прав в цьому випадку залежав повністю від волі стягувача.

Крім того, можливість добровільного виконання рішення суду не є такою обставиною, яку можна вважати об'єктивно непереборною або такою, що не залежить від волевиявлення особи, та пов'язану з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, направлених на предявлення виконавчого листа до виконання у встановлені строки.

До того ж, сам факт отримання заявницею виконавчих листів лише 04 серпня 2016 року, тобто коли рішення Фастівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2013 року набрало законної сили ще в 2013 року, тобто після спливу близько трьох років, свідчить про незацікавленість у примусовому виконанні рішення суду. За період часу з моменту набрання законної сили рішення суду до фактичного отримання виконавчих листів заявниця мала змогу впевнитись у неможливості добровільного виконання рішення суду, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про це, надано не було.

Суд також не приймає посилань заявника на те, що її запевнили працівники суду про направлення ними виконавчого листа до виконавчої служби, що стало підставою для впевненості у вчинені таких дій саме працівниками суду, оскільки такі доводи нічим не підтверджені та не можуть бути враховані судом при вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку.

Крім того, Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 27.06.2006 N 68 (чинної на час набрання рішенням суду законної сили) для виконання судового рішення в цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. На письмове прохання стягувача виконавчий лист судом надсилається для виконання в органи державної виконавчої служби або рекомендованим відправленням із супровідним листом стягувачу. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом з конвертом приєднується до справи. У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист.

Заявник з таким письмовим проханням направити лист на виконання не звертався.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Частинами 1, 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Тобто, відповідного статусу сторони виконавчого провадження «стягувач» фізична особа набуває лише після звернення до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду.

Однак, підтвердження звернення до виконавчої служби або постанови державного виконавця про відмову у прийнятті виконавчого документа заявниця не надала, тому неможливо підтвердити, чи ОСОБА_3 взагалі ініціювала примусове виконання рішення через державну виконавчу службу як орган примусового виконання.

Аналізуючи матеріали справи та встановлені судом обставини у сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 передчасно подала заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, попередньо не скориставшись своїм правом пред'явлення виконавчого листа до державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, суд не визнає поважними причини пропущення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208-210, 293, 371 ЦПК України, ст.ст. 8, 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_3 про поновлення строку предявлення виконавчих листів до виконання - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 07 жовтня 2016 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова