АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/2726/14-ц Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Провадження №22-ц/791/1278/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПрокопчук Л.П.,
суддівПолікарпової О.М.,
Кутурланової О.В.,
секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

16 квітня 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 червня 2006 року між акціонерним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_5, був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 300 000 грн. зі сплатою 18% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 28 червня 2026 року або достроково у випадках, передбачених договором.

Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань і тому станом на 21.03.2014 року утворилася заборгованість у сумі 577 213,97грн., яку банк просив стягнути з позичальника, а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у сумі 577 213,97грн. та судового збору у розмірі 3 654 грн. відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов банку в повному об'ємі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, ОСОБА_5 та його представник просили рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 29 червня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 300 000грн., а останній зобов'язався повернути його до 28 червня 2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у боржника перед банком виникла заборгованість, яка станом на 21 березня 2014 року становила 577 213 грн. 97 коп.

Пунктами 1.1, 1.12 договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом всього часу дії договору в розмірі 1 250грн. до 10 числа місяця наступного за місяцем у графіку та в останній користування кредитом з кінцевим терміном основного зобов'язання до 28 червня 2026 року.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі подвійної процентної ставки, установленої пунктом 4.2 договору, від суми простроченого платежу (п.п. 1.1 та 2.4 кредитного договору).

Крім того, відповідно до пунктів 3.3.9; 4.5 договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафами в порядку, визначеному пунктом 1.1 цього договору. У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.8; 3.3.9 договору протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_5 здійснив 23 жовтня 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 11 січня 2009 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено за домовленістю сторін договору на 11 січня 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 16 квітня 2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Отже, після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11 січня 2009 року не підлягають виконанню.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не повернув грошові кошти за кредитним договором.

Тому у разі неповернення грошових коштів у належному розмірі, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню у межах строку позовної давності т.я. за змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, ст.611 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, та пені у разі порушення зобов'язання.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України 02 грудня 2015 року у даній справі /№6-249цс15/, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, згідно з ч.2 ст.360-7 ЦПК України.

Із наданого банком розрахунку /а.с. 5-6/ в межах трирічного строку позовної давності у період з 17.04.2011 року по 16.04.2014 року підлягають стягненню з відповідача проценти за користування кредитними коштами у сумі 111 008,62грн., а також пеня за несвоєчасне погашення відсотків в межах річного строку у сумі 32 483,63грн.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову банку.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, в силу ст.ст. 599,612,1048 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» проценти за користування кредитом у сумі 111 008,62грн. та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 32 483,63грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 434,92грн., всього 144 927,17 грн.

В решті відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис Л.П.Прокопчук

Судді: підпис О.М.Полікарпова

підпис О.В.Кутурланова

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук