УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства культури України, третя особа - виконуючий обов'язки директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до Міністерства культури України, в якому просив скасувати наказ Міністерства культури України № 88/0/17-15 від 05 лютого 2015 року «Про звільнення ОСОБА_4В.», визнати його трудові відносини на посаді директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» фактично триваючими та поновити його на займаній посаді, оскільки при звільненні було порушено трудові права позивача та порядок вивільнення працівника за ініціативою власника.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 проситьухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 лютого 2012 року на підставі наказу Міністерства культури України № 105/0/17-12 позивача ОСОБА_4 було призначено на посаду директора Державного підприємства «Одеський державний цирк».

08 лютого 2012 року між Міністерством культури України та ОСОБА_4 було укладено трудовий контракт № 512, відповідно до якого останній призначається на посаду директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» терміном на 3 (три) роки з 08 лютого 2012 року по 07 лютого 2015 року.

Пунктом 5.2.1 контракту передбачено, що його дія припиняється після закінчення строку дії контракту.

25 листопада 2014 року у зв'язку із тим, що наближався термін закінчення дії контракту, Міністерство адресувало позивачу лист № 848/0/42‑14, яким попередило про цю подію та просило надати інформацію у формі звіту щодо підсумків роботи за пунктами 2.1.1-2.2.21 розділу 2 «Обов'язки та права сторін» зазначеного контракту.

28 січня 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Міністра культури України ОСОБА_6 з проханням укласти з ним контракт на новий термін.

Наказом Міністерства культури України від 05 лютого 2015 року № 88/0/17-15 ОСОБА_4 з 07 лютого 2015 року було звільнено із посади директора Державного підприємства «Одеський державний цирк», згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

06 лютого 2015 року позивачу було направлено лист № 57/8/42-15 з проханням терміново з'явитись до відділу кадрової роботи та державної служби Мінкультури для отримання своєї трудової книжки, однак позивач до Міністерства не з'явився, про що були складені відповідні акти 06 лютого та 09 лютого 2015 року.

10 лютого 2015 року факсимільним зв'язком на номер цирку було направлено лист Міністерства № 62/8/42-15 щодо здійснення розрахунків з ОСОБА_4 та надання копії внутрішнього наказу ДП «Одеський держаний цирк» щодо його звільнення.

11 лютого 2015 року наказом Міністерства культури України № 105/0/17-15 було призначено ОСОБА_5 виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» з 11 лютого 2015 року до призначення керівника підприємства, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно із ч. 2 ст. 47 КЗпП обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати копію наказу про звільнення з роботи у день звільнення працівника існує лише у разі звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. В інших випадках звільнення, копія наказу надається на вимогу працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що при укладенні контракту сторонами було визначено термін його дії, а його пролонгація не передбачена умовами контракту. Відповідачем було попередньо повідомлено позивача про закінчення терміну дії контракту визначеного його умовами.

Суди дійшли вірного висновку про те, що звільнення позивача у період його непрацездатності не порушує його трудові права, оскільки положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України підлягають застосуванню у тому випадку, коли працівника звільнено з ініціативи власника, а не згідно умов контракту у зв'язку із закінченням терміну його дії.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення.

Суди дійшли вірного висновку про те, що позивач як директор цирку при звільненні повинен був забезпечити самому собі своєчасне проведення виплати заробітної плати та всіх належних сум, оскільки дана функція як директора, розпорядника коштів та майна цирку лежить саме на ньому, що передбачено статутом цирку та Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівниками підприємства, що є у державній власності».

Крім того, позивачем у позовній заяві не заявлялися позовні вимоги щодо стягнення відповідних сум.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова