Справа № 489/1282/15-ц
Номер провадження 2/489/1180/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» (далі-позивач або Банк) до ОСОБА_1 (далі-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про стягнення залишку заборгованості,

встановив

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ВАТ "МЕГАБАНК" (правонаступиком якого є позивач) та відповідачем 2 було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання даного зобов'язання було укладено договір іпотеки та договір поруки з відповідачем 1. Рішенням суду від 11.08.2009 стягнуто заборгованість за кредитом та за відсотками станом на 18.05.2009. Вказують, що відповідачу 1 за даним позовом нараховані відсотки за час розгляду справи з 18.05.2009 по 25.08.2009.

На цих підставах просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 9723,8 грн.

Представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2009 р. було задоволено частково позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1В, ОСОБА_2К про стягнення боргу нарахованого станом на 18 травня 2009 р. за кредитним договором №71/2007 від 06 квітня 2007 р. в розмірі 178422 грн. за кредитом, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13639,95 грн., штраф 3767,63 грн., пеню в сумі 1078,40 грн., а всього на загальну суму 196907,98 грн. Також було звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належала ОСОБА_2 Одночасно було розірвано кредитний договір №71/2007 від 06 квітня 2007 р. укладений між Банком та ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 в задоволенні ПАТ "МЕГАБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18.08.2015 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18.08.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як встановлено судом, 06.04.2007 між ВАТ "Мегабанк", правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 18,2% річних строком до 05.04.2016.

06.04.2007 в рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ "Мегабанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем 1 було укладено укладено договір поруки.

В даній справі Банк просить стягнути заборгованість по нарахованим процентам з 18 травня 2009 року по день набрання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2009 року законної сили. 25 серпня 2009 року і штраф, ґрунтуючись на договорі №71/2007 від 06 квітня 2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 552 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначив у своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 положення ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язанням не може застосовуватись до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Отже, припинення основного зобов'язання внаслідок рішення суду за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив суд стягнути заборгованість по нарахованим процентам з 18 травня 2009 року по день набрання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2009 року законної сили. 25 серпня 2009 року і штраф, ґрунтуючись на договорі №71/2007 від 06 квітня 2007 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №71/2007 від 06.04.2007 за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати нарахованих процентів, у розмірі 10% процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів, що становить 8839,82 грн. за період з 18.05.2009 по 25.08.2009.

Відповідно до п. 7. 2 кредитного договору від 06.04.2007 позичальник сплачує кредитодавцю штраф за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно з п. 3.2.3 договору - у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-1206цс15 Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач 2 не виконав взяті на себе зобов'язання щодо сплати штрафу, обумовленого договором.

Крім того, не припинився і договір поруки, який був укладений між позивачем та відповідачем 2, з підстав встановлених вище в рішенні суду.

Отже, вимоги Банку є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 243,6 грн. в рівних частинах з кожного, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення залишку заборгованості - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, 08.08.1968 р. н., РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2, 06.09.1962 р. н., РНОКПП - НОМЕР_2, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором №71/2007 від 06.04.2007 у розмірі 9723 (дев'ять тисяч сімсот двадцять три) грн. 80 коп., яка складається з: заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом - 8839,82 грн., штраф - 883,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» у розмірі 121,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» у розмірі 121,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв