Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2016 Справа №607/1909/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що відповідач є батьком сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого ним сплачуються аліменти по 500 грн. щомісячно. Зазначила, що їх неповнолітній син часто хворіє, а відтак йому рекомендований індивідуальний догляд матері для проходження курсів лікувань. Малолітній ОСОБА_4 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з чим позивачка придбавала ліки. Також, ОСОБА_1 придбала для сина ортопедичне взуття, ортопедичний матрац, оплачувала дитячий садок, заняття з корегуючої гімнастики, вартість процедури посріблення зубів, через що потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивачка зазначила, що буде нести додаткові витрати на утримання сина в майбутньому, які становитимуть 1879 грн. в місяць, у зв'язку з тим, що згідно лікарських рекомендацій, дитині призначено заняття з корегуючої гімнастики (140 грн./міс.), заняття з плавання (230 грн./міс.), оплата дитячого садочка (230 грн./міс.), посріблення зубів (30 грн.). Також, син потребує курсу масажів, який буде коштувати 1 000,00 грн. Однак, відповідач безпідставно відмовляється добровільно надавати ОСОБА_1 кошти на утримання сина. Збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_3 в її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 78 546,97 грн., з яких 9 902,97 грн. уже понесені нею додаткові витрати, 1 000 грн. необхідні витрати на процедури масажу в майбутньому, 1879 грн. щомісячно на період три роки. Крім того, просить стягувати з ОСОБА_3 в її користь періодично додаткові витрати на утримання сина, в сумі 610 грн. щомісячно, із дня звернення з позовом в суд до 31.12.2019 року.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та обґрунтовуючи їх, зазначила, що ОСОБА_3, має достатнє матеріальне забезпечення та може відшкодувати їй понесені додаткові витрати на утримання сина і профінансувати необхідні додаткові витрати на дитину у майбутньому. Зокрема, відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець є одним із власників та директором ПМП КВ «Формат», має комерційну нерухомість по вул. Чорновола, 2 в м. Тернополі, яку здає в оренду. Від діяльності даного підприємства відповідач отримує дохід, як співвласник та заробітну плату, як директор, у власності має автомобіль марки «ЗАЗ CHERY AMULET», д.н.з. НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив та суду пояснив, що його довіритель щомісячно сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. Позивачем не зазначено якого лікування потребує неповнолітній син сторін у справі. Зазначив, що відвідування дитячого дошкільного закладу у відповідності з правовими нормам Закону України «Про дошкільну освіту» є обов'язковим, а тому витрати на його відвідування не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, а є основними витратами по утриманню дитини, в тому числі за рахунок сплати аліментів. Також, позивачкою не обгрунтовано яким чином проведення вищевказаної процедури викликано особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, її хворобою чи каліцтвом. Відтак такі витрати позивачки не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. Також, ОСОБА_1 зазначає суму майбутніх витрат, які нібито вона буде нести в майбутньому - 610 грн., щомісячно, та необхідний курс масажу в сумі - 1000 грн. Проте, не підтверджує необхідності у понесенні нею таких витрат. При цьому, згідно відповіді на адвокатський запит №108 від 02.02.2016 року, вбачається, що тривалість протікання вищевказаних захворювань, залежить від індивідуальних особливостей організму дитини, а відтак стягнення витрат на майбутнє щомісячно до 21.12.2019 року є необгрунтованим. Також вказав, що ОСОБА_3 бере участь у вихованні свого сина, шляхом постійних з ним побачень. У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов'язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванні обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилась неповнолітня дитина: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 сплачує щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн.

Згідно довідки №292, виданої 28.12.2015 року, централізованою бухгалтерією ДНЗ, у 2014-2015 роках. ОСОБА_1, за харчування її дитини в ДНЗ №29 перерахувала кошти в сумі 1 785 грн. 40 коп.

Як вбачається з інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні №108 від 02.02.2016 р., на обліку в поліклінічному відділенні ТМДКЛ перебуває ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_3, з народження. Вперше діагноз: вальгусна установка стоп виставлений ортопедом поліклініки ТМДКЛ 13.05.2014 року. 05.12.2014 року деформація грудної клітки. 05.12.2014 року дитина прийнята на лікування в відділ відновного лікування №1, де призначено: групові заняття корегуючої гімнастики, масаж м'язів нижніх кінцівок №10, парафіново - озокеритові аплікації на стопи № 10, електростимуляція м'язів стопи №10. Рекомендовано: повторний курс лікування через 3 місяці, ортопедичне взуття.

Із 07.09.2015 року по 18.09.2015 року, дитина знаходилась на лікуванні в відділенні відновного лікування №2: водолікування гідромасаж №10, профілактор Євмінова №10, заняття в басейні №10, парафіново - озокеритові чобітки № 10, електростимуляція стоп №10. Рекомендовано повторні курси лікувальної фізкультури, плавання, ортопедичне взуття.

Із 04.11.2015 року по 18.11.2015 року, дитина знаходилась на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні ТМДКЛ з приводу вперше виставленого діагнозу: функціональні розлади жовчевого міхура за гіпотонічним типом. Деформація грудної клітки. Отримала лікування: стіл №5, хофітол, дуфалак, електрофорез та парафінові аплікації на живіт №5.

Рішенням комісії ЛКК при ТМДКЛ № 316 від 01.09.2015 року рекомендовано індивідуальний догляд матері із 01.09.2015 року по 01.12.2015 року.

Як вбачається із довідки, виданої комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою №2 від 22 січня 2016 року №3, ОСОБА_4 займається у комунальному закладі Тернопільської міської ради «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2» на відділенні спортивної гімнастики (оздоровча гімнастика). Вартість абонента 140 грн.

Відповідно до представлених позивачем товарних чеків від 14 жовтня 2015 року, 28 грудня 2015 року, від 12 червня 2015 року, нею придбано для малолітнього сина ортопедичне взуття вартістю 1100 гривень, 900 гривень, 960 гривень, а всього на суму 2960 гривень.

Як вбачається із товарних чеків аптека «Борис №1» від 02.12.2015 року, аптека №1 «Ваш Знахар» від 18.11.2015 року, аптека бульвар Галицького від 25.03.2016 року, позивачкою придбано з метою лікування неповнолітнього ОСОБА_4 згідно призначень лікаря медичні препарати: «Холосас сироп» на суму 23,85 гривень, «Холосас ФЛ», «Настоянка календули» на загальну суму 51,36 гривень, жовчогінний збір №2 на суму 10 гривень, «артишоку екстрат» та «Холосас» на суму 57 гривень, всього на суму 141,54 гривень.

Як слідує із накладної від 12.11.2015 року та касового чеку від 17.11.21015 року, позивачкою придбано неповнолітньому ОСОБА_4 з метою розвитку його творчості гуаш, пензлик, клей на загальну суму 52,40 гривень. Крім цього, з метою фізичного розвитку неповнолітнього, позивачкою придбано м»яч гирю на суму 70 грн., що підтверджено видатковою накладною №Елі-003144 від 27 вересня 2015 року. Також, позивачкою відповідно до представлених чеків від 22.01.2016 року на суму 105 гривень, від 26.03.2016 року затрачено коштів на оплату вартості занять неповнолітнього ОСОБА_4 у відділенні спортивної гімнастики ДЮСШ №2 на загальну суму 175 гривень. Крім цього, позивачкою, з метою розвитку здібностей дитини затрачено коштів на купівлю художніх книжок «Сто казок», «Гаррі потер», «Найновіші пригоди Колька Колючки та косі Вуханя на загальну суму 294,95 гривень, що підтверджено товарними чеками ТОВ «Книгарня» від 21.02.2016 року, від 11.09.2014 року.

Статтями 141, 180 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України - той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягненння аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Враховуючи матеріальне становище відповідача та позивача, а також те, що відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення на її користь з відповідача 3 693,89 грн. понесених нею додаткових витрат у зв»язку з лікуванням та розвитком здібностей неповнолітнього сина ОСОБА_4. При цьому, на думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення із відповідача затрачених нею коштів на лікування дитини на загальну суму 141,54 грн. згідно призначень лікуючого лікаря, придбання ортопедичного взуття згідно призначень лікаря на загальну суму 2960 грн., оплати за відвідування неповнолітнім відділення гімнастики у ДСЮШ №2 на загальну суму 175 грн., придбання дитячих книжок, приладдя для заняття спортом та для творчого розвитку здібностей дитини на суми відповідно - 52,40 грн., 70 грн., 294,95 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд визначає розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину в розмірі 3 693,89 гривень враховуючи те, що він є приватним підприємцем, має у власності нерухоме майно, є директором та власником приватного підприємства «КВ Формат», а також те, що позивач на даний час не працює та здійснює догляд за дитиною згідно рішення ЛКК, а тому, суд вважає, що ОСОБА_3 має змогу понести зазначену суму витрат. Також суд вважає за необхідне вказати, що вимоги позивача про стягнення із відповідача майбутніх витрат на масаж у розмірі 1000 гривень, на сріблення зубів, на оздоровчу гімнастику, плавання, ляльковий театр, англійську мову, батьківську плату за дитячий садок, на ортопедичне взуття на загальну суму 10 902,97 гривень, щомісячних витрат на суму 1879 гривень на три роки не підлягають до задоволення, оскільки вони не підтверджені належними доказами щодо їх необхідності, а також періоду їх надання. Також суд зазначає, що відвідування плавання неповнолітнім ОСОБА_4 згідно представленої процедурної картки позивачем відбувалось та надавалось безкоштовно на підставі направлення лікуючого лікаря згідно процедурної картки. Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення додаткових витрат понесених нею на купівлю ортопедичного матрацу, замків та виготовлення ліжка не підлягають до задоволення, оскільки доказів щодо їх необхідності для неповнолітнього, суду не надано. Також, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на оплату дитячого садочка та понесення їх в майбутньому не підлягають до задоволення, оскільки не є витратами, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, належать до основних витрат по утриманню дитини, а тому можуть покриватися за рахунок сплати щомісячних аліментних платежів відповідачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.185 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 693 (три тисячі шістсот дев»яносто три) гривні 89 коп. понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.РОМАЗАН