Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2181/16-ц Провадження № 2/711/944/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі: Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога» м. Черкаси, товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» с. Косарі Кам,янського району Черкаської області про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога» / скорочено ТОВ «Правова допомога» / , товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» / скорочено ТОВ «Хлібна нива» / про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року.

Свої доводи позивач мотивує тим , що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року у справі № 2320/606/12 з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» стягнуто борг в сумі 832 519,26 гривень.

З метою виконання рішення суду 13 серпня 2013 року видано виконавчий лист на підставі якого відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41153061.

19.02.2016 року він отримав повістку про виклик до суду у справі № 707/247/16-ц за заявою ТОВ «Правова допомога» про заміну кредитора зі змісту якої дізнався, що 10 квітня 2013 року між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога» укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року до ТОВ «Правова допомога» перейшло право вимоги від боржника ОСОБА_1 виконання зобовязання щодо повернення позики у розмірі 832 519,26 грн., трьох процентів річних та процентів за користування позикою.

Про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року його ні ТОВ «Правова допомога», ні ТОВ «Хлібна нива» не повідомляли, хоча даний договір впливає на його права та обовязки.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від імені ТОВ «Хлібна нива» підписав директор ОСОБА_2, що діяв на підставі Статуту.

Пунктом 9.7 Статуту ТОВ «Хлібна нива» визначено повноваження генерального директора підприємства, зокрема:

- виконує керівництво роботою апарату управління

- організовує виконання рішень Загальних зборів учасників товариства

- розпоряджається майном та грошовими ресурсами товариства за погодженням з учасниками товариства та органом, що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства та інші.

На його погляд, згідно положень Статуту товариства директор ТОВ «Хлібна нива» не мав права на укладення договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року без погодження учасників товариства.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року по справі № 925/2151/14 товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» визнано банкрутом, ліквідатором товариства призначено ОСОБА_3

Згідно інформації наданої ліквідатором ТОВ «Хлібна нива» документи, які б свідчили, що директор ОСОБА_2 отримував погодження на укладення спірного договору про відступлення права вимоги на підприємстві відсутні.

Відповідно до до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним / оспорюваний правочин / .

Вважає, що договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від ТОВ «Хлібна нива» був підписаний не уповноваженою на це особою, а отже, правочин не є таким , що вчинений у письмовій формі.

Просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року, укладений між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав.

Представники ТОВ «Правова допомога» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали , надавши письмові заперечення на позов.

Представник ТОВ «Хлібна нива» - арбітражний керуючий / ліквідатор / ТОВ «Хлібна нива» ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позову.

Залухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_2, ОСОБА_7, дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , встановлено , що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року у справі № 2320/606/12 з позивача ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» стягнуто борг в сумі 832 519,26 гривень.

Згідно до вказаного рішення суду видано виконавчий лист на підставі якого відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41153061.

10 квітня 2013 року між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Правова допомога» перейшло право вимоги від боржника ОСОБА_1 виконання зобовязання щодо повернення грошових коштів у сумі 948.475,31 грн.

Зі змісту наданого суду договору, вбачається , що договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від імені ТОВ «Хлібна нива» підписав директор ОСОБА_2, що діяв на підставі Статуту.

Посилання позивача ОСОБА_1 у своєму позові та його представника в судовому засіданні на те , що згідно положень Статуту товариства директор ТОВ «Хлібна нива» ОСОБА_2 не мав права на укладення договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року без погодження учасників товариства, не узгоджується із фактичними обставинами справи, а тому, не може визнаватися беззаперечним доказом обгрунтованості таких вимог.

За обставинами справи , також встановлено, що відповідно до пункту 9.7 Статуту ТОВ «Хлібна нива» , затвердженого Загальними зборами учасників данного товариства 23.12.2009 року , протокол №10 визначено повноваження Генерального директора:

- виконує керівництво роботою аппарату управління

- організовує виконання рішень Загальних зборів учасників товариства

- розпоряджається майном та грошовими ресурсами товариства за погодженням з учасниками товариства та органом , що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства

- здійснює прийом на роботу на контрактних або інших засадах / в разі необхідності за конкурсом / та звільнення працівників товариства, встановлює розподіл обовязків за погодженням з органом, що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства

- укладає від імені товариства договори / правочини / , в тому числі і трудові / за рішенням Загальних зборів та за погодженням з органом, що здійснює постійний контроль за фінансово гсоподарською діяльністю товариства /

- відкриває рахунки в банках

- заохочує працівників, накладає стягнення

- подає на затвердження Загальних зборів учасників виробничу структуру, штатний розклад, кошториси витрат , тощо.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У відповідності до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах / у тому числі електронних / , у листах, телеграммах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною / сторонами / .

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В судовому засіданні досліджено обставини, а також оригінал договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року та встановлено ,що договір про відступлення права вимоги укладено в письмовій формі, договір скріплений печатками і підписами його сторін ОСОБА_2, на той час керівником ТОВ «Хлібна нива» та ОСОБА_7 керівником ТОВ «Правова допомога».

Відповідно до змісту Статуту ТОВ «Хлібна нива» не регламентована процедура отримання такої згоди, зокрема, у Статуті відсутні вимоги щодо обовязковості письмової форми такого погодження.

Посилання представника позивача на те , що ліквідатором банкрута ТОВ «Хлібна нива» надана інформація про те , що на підприємстві відсутні документи, які б свідчили про укладення даного договору та про отримання директором ОСОБА_2 погодження на укладання та підписання договору про відступлення права вимоги бездоказові.

.

Відповідно до ч. 3 ст.92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Таким чином , позивачем ніяким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про те , що директор ТОВ «Хлібна нива» не мав письмового погодження Загальних зборів засновників, а тому , не мав права на укладання договору відступлення права вимоги від 10.04.2013 року ніякими доказами не підтверджені, а Статутом ТОВ «Хлібна нива» не регламентована процедура отримання такої згоди та відсутні вимоги щодо обовязковості письмової форми такого погодження.

Також, встановлено , що відсутні будь які докази про те , що договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від ТОВ «Хлібна нива» був підписаний не уповноваженою на це особою, а отже, правочин не є таким , що вчинений у письмовій формі.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719,981,1055,1059,1107,1118 ЦК, тощо.

Навпаки , в судовому засіданні представниками ТОВ «Правова допомога» доводи позовної заяви повністю спростовані та відсутні будь які претензії від засновників чи кредиторів.

Статутом ТОВ «Хлібна нива» визначено , що директор укладає від імені товариства договори / правочини / , в тому числі і трудові / за рішенням Загальних зборів та за погодженням з органом, що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства / .

Договір про відступлення права вимоги укладено в письмовій формі, договір скріплений печатками і підписами його сторін та оригінал цього договору оглянутий в судовому засіданні.

За обставинами справи , також встановлено , що дозвіл чи письмове розпорядження учасників Загальних зборів вимагалося при отриманні банківських кредитів та передачі майна в заставу під взяті кредити.

Зі змісту договору про відступлення права вимоги по виконанню зобовязання від 10.04.2013 року , вбачається , що позивач ОСОБА_1 не є стороною вказаного договору.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином , правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення , невизнання або оспорювання саме її прав, свобод та інтересів, та , вирішуючи спір, суд мав встановити, чи були порушені невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси в даному випадку , позивача ОСОБА_1

Як зі змісту позовної заяви , так і з пояснень представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні не вказано, які саме права, свободи та інтереси ОСОБА_1 порушено , які спонукали його на звернення з даним позовом до суду .

Просте зазначення в позовній заяві про порушення таких прав, без їх відповідного обґрунтування , розкриття змісту та їх конкретизації, не доводять обставин їх фактичної наявності.

Суд вважає обґрунтованими письмові заперечення на позов представників ТОВ «Правова допомога» про те , що договір про відступлення права вимоги по виконанню зобовязання від 10.04.2013 року ніяким чином не впливає на права та обовязки ОСОБА_1, як боржника у зобовязанні , оскільки обсяг цих прав та обовязків жодним чином не змінився.

Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року у справі № 2320/606/12 з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» стягнуто борг в сумі 832 519,26 гривень.

Таким чином , на ОСОБА_1 покладено обовязок виконати грошове зобовязання та з укладенням 10.04.2013 року договору про відступлення права вимоги - цей обовязок не змінився.

У відповідності до ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст..516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника.

Таким чином , вимога ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним заявлена ним , як заінтересованою особою, без зазначення прав та законних інтересів, які допущені укладенням договору про відступлення права вимоги.

Вчиненням правочину договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року ніяким чином не порушено права та законні інтереси ОСОБА_1, а тому , суд вважає, що даний позов є вибраним способом захисту позивача з метою затягування виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20.04.2012 року про стягнення боргу в сумі 832 519,26 грн., про що акцентували увагу і представники ТОВ «Правова допомога» в судовому засіданні , а тому , суд вважає, що підстав для задоволення позову у суду не має.

Крім того, проаналізувавши позовні вимоги , судом встановлено, що :

- позовна заява не містить зазначення жодної конкретної норми матеріального права на підставі якої має вирішуватися даний спір, а вказано лише норми загального характеру 203,207 ,208,215 ЦК України, що вбачається зі змісту самого позову, а будь яких інших норм закону представником позивача не зазначено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до п.4 вказаної постанови Пленуму ВС України судам відповідно статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність не встановлена законом / частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 / та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах , встановлених законом / частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК, тощо / .

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 203,204 ЦК України підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами.

Проте, положення зазначених статей необхідно застосовувати з урахуванням ст.4 ЦК України.

Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Відповідно до ч.2 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину.

А тому , що стосується пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7, то суд оцінює їх критично у відповідності до вищевказаної ч.2 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Випадки, коли свідчення свідків допускається як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо / частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК / .

Що стосується позиції представника третьої особи без самостійних вимог арбітражного керуючого / ліквідатора / ТОВ «Хлібна нива» про те , що він піддає сумніву договір відступлення права вимоги від 10.04.2013 року , оскільки на підприємстві не виявлено печатки , а тому , допускає, що вказаний договір міг бути укладений не 10.04.2013 року , а набагато пізніше та дії керівника ТОВ Хлібна нива» ОСОБА_2 при підписанні такого договору йому не зрозумілі, суд оцінює критично, оскільки це є право сторони у справі на висвітлення своєї думки , правової позиції , а також і припущень, проте , їх юридична оцінка має бути підкріплена відповідними доказами.

Разом з тим , встановлено , що такі посилання представника ТОВ «Хлібна нива» є бездоказовими та є нічим іншим , як припущеннями, на яких рішення суду не може базуватися.

З урахуванням вищенаведеного та оцінюючи надані письмові матеріали справи в їх сукупності , суд вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у суду не має.

На підставі ст.ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 203,207,208,215,514,516 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи , які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: ОСОБА_8