Справа № 303/2302/16-ц
ряд. стат. звіту - 54
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

сторони по справі : позивач ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства Центральна районна аптека №4 про стягнення мінімальної заробітної плати за вимушений прогул ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 підприємства Центральна районна аптека №4 про стягнення мінімальної заробітної плати за вимушений прогул.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона (ОСОБА_1П.) працює в системі обласного виробничого об'єднання Фармація з1968 року. З 1977 року - завідуюча аптечним пунктом № 1 КП Центральної районної аптеки №4. Так, у 1977 році, вона організувала при поліклінічному відділенні Мукачівської ЦРЛ, згідно вимог МОЗ аптечний пункт, як державне підприємство підрозділу КП ЦРА №4 ОВО Фармація, який діяв до цього часу. 05 січня 2015 року ОСОБА_4 протизаконно звільнила її з роботи, де вона відпрацювала 37 років. 05 березня 2015 року, вона рішенням суду поновлена на роботі, але ОСОБА_4 не виконує вимоги Закону і Конституцію України, трудове законодавство та рішення судів, а навпаки, фальсифікує документи, безпідставно апелюють рішення судів та не виконують такі. Звертає увагу на те, що Наказу про переведення її на 30 годинний робочий тиждень не має і на такий не підписувалась. В ЦРА №4 є табеля обліку робочого часу, які вона здавала, де робочий час визначений як 7 годин 12 хвилин. Так, на даний час згідно довідки Державної виконавчої служби № 13-957 від 07 квітня 2016 року, вона (ОСОБА_1П.) на роботі не поновлена, а стаття 95 Кодексу законів про працю гарантує виплату з/п не менше мінімальної, а згідно штатного розпису ЦРА №4 м.Мукачево від 03 січня 2015 року мінімальна заробітна плата зав. аптечним пунктом №1, фармацевта = 1 218 грн. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить стягнути з КП ЦРА №4 м.Мукачево на її користь мінімальну заробітну плату за вимушений прогул з 07 грудня 2015 року по 07 травня 2016 року в сумі 4 872 грн.

11 травня 2016 року в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 подала суду клопотання про збільшення позовних вимог і просить стягнути з КП ЦРА №4 м.Мукачево на її користь мінімальну заробітну плату за вимушений прогул з 07 грудня 2015 року по 07 травня 2016 року в сумі 6 090 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн..

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засідання збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав та просила суд їх задоволити.

Відповідач - представник КП Центральна районна аптека №4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і в їх задоволенні просила відмовити, оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 ОСОБА_3 підприємства Центральна районна аптека №4 при міській поліклініці м.Мукачево - виконано, але позивач по справі до виконання своїх посадових обов'язків не приступила і тому не має права на стягнення мінімальної заробітної плати.

-2-

Заслухавши пояснення позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Центральна районна аптека №4, ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, Мукачівським міськрайонним судом видано виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м.Мукачево. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Центральна районна аптека №4, ОСОБА_4, про поновлення на роботі допустити до негайного виконання (а.с.9).

Відповідно до копії листа начальника міського відділу Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_5 за № 13-957 від 07 квітня 2016 року, станом на 22 лютого 2016 року у відділі знаходиться виконавче провадження № 46884456 відкрите на виконання виконавчого листа №2/303/613/15 виданого 11 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 комунального підприємства Центральна районна аптека №4 при міській поліклініці м.Мукачево. Вищевказане виконавче провадження перебуває у стадії примусового виконання та станом на 07 квітня 2016 року не закінчене (а.с.3).

З копії штатного розпису КП Центральна районна аптека №4 вбачається, що мінімальна заробітна плата у Завідувача аптечним пунктом №1 м.Мукачево фармацевт, складає 1218 грн. (а.с.7).

З виконавчого провадження №531/13 внесеного в ЄДРВП за № 46884456, яке перебуває на виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області вбачається, що виконавчий лист за № 2/303/613/15 виданий 11 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом про поновлення ОСОБА_1 на роботі, де боржник ОСОБА_6 підприємство Центральна районна аптека №4 м.Мукачево Закарпатського обласного виробничого об'єднання Фармаціяна даний час не виконаний, знаходиться в стадії примусового виконання та не закінчено.

Так, право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією (ст. 55 Конституції України), яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку на захист порушеного або оспореного права чи охоронюваного законом інтересу (ст.ст. 3, 4 ЦПК України) та можливістю використати передбачені законом процесуальні засоби для здійснення своїх процесуальних прав (ст. ст. 27, 31 ЦПК України).

У статті 5-1 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до норми частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому в розумінні статті 235 Кодексу законів про працю України вимушеним прогулом є час з дня незаконного звільнення працівника (переведення на іншу роботу (посаду)) до дня ухвалення судом рішення про поновлення працівника на попередній роботі (посаді).

У той же час, частина 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

-3-

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина 7 статті 235 Кодексу законів про працю України).

З пункту 34 Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів за №9 від 06 листопада 1992 року, вбачається, що стосовно до правил статті 24 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно із частини 4 пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 Про практику розгляду судами трудових спорів оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. Висновок суду про наявність вини працівника (не з'являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим.

У свою чергу у статті 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з статті 214 Цивільно - процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що праця - цілеспрямована діяльність людей зі створення матеріальних і духовних благ, необхідних для задоволення потреб кожного індивіда і суспільства в цілому, а заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 комунального підприємства Центральна районна аптека №4 при міській поліклініці м.Мукачево, яке набрало законної сили, не скасоване і не виконане. Тому суд приходить до висновку, що позивач по справі має повне право на виплату мінімальної заробітної плати за час вимушеного прогулу (період з 07 грудня 2015 року по 07 травня 2016 року) і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_3 підприємства Центральна районна аптека №4 моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Законодавець статтею 237-1 Кодексу законів про працю України встановив, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі відповідними змінами)роз'яснено, що відповідно до ст. 237 - 1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В пункті 5 ОСОБА_7 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» за № 10-1389/0/4-12 від 27 вересня 2012 року вказано, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають

-4-

значення для правильного вирішення спору (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Ураховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи, висновок суду про стягнення грошового еквівалента моральної шкоди є правильним. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових прав, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення (постанова від 25 квітня 2012 р. № 6-23цс12).

В свою чергу позивачем ОСОБА_1 не наведено в чому саме полягає спричинена їй моральна шкода внаслідок порушених трудових прав, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату мінімальної заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 235, 236 Кодексу законів про працю України, Конституцією України, суд,-

в и р і ш и в:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення мінімальної заробітної плати за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 підприємства Центральна районна Аптека №4 (89600, м.Мукачево, пл.Миру, буд.№35, Закарпатської області), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2Д, Мукачівського району, Закарпатської області, мінімальну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 07 грудня 2015 року по 07 травня 2016 року, в сумі 6090 (шість тисяч дев'яносто) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти збільшених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 підприємства Центральна районна Аптека №4 (89600, м.Мукачево, пл.Миру, буд.№35, Закарпатської області), на користь Мукачівського УДКСУ Закарпатської області (код 37958089, банк ГУДКСУ у Закарпатській області, МФО 812016, р/р 0003, код класифікації 22030001) - 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Пак