Справа № 489/6624/15-ц
Номер провадження 2/489/188/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі-відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі-відповідач 2), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач 3), Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі-відповідач - 4), Державного підприємства "Кіровоград-Інформ-Ресурси" (далі-відповідач-5), про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди,

встановив

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відносно нього інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про стягнення з позивача штрафу у розмірі 510 грн., після чого транспортний засіб позивача було поміщено до пункту тимчасового зберігання. Позивач вказує, що при здійсненні вище вказаних дій, на нього чинився психологічний тиск в результаті чого, позивач зі всім погодився, підписав всі документи та сплатив всі платежі.

Позивач просив суд стягнути на його користь 546,70 грн. на відшкодування адміністративного штрафу ДАІ за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути на користь ОСОБА_1 відшкодування плати за проїзд автомобільними шляхами транспортних засобів у розмірі 490 євро 88 центів, що еквівалентно 11718 грн. 17 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування комісії банку у розмірі 63,56 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію майнової шкоди у розмірі 761 грн., завданої внаслідок незаконного затримання та зберігання автомобіля на штраф-майданчику Державного підприємства "Кіровоград-Інформ-Ресурси" за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

03.02.2016 до суду від ДП "Кіровоградський облавтодор" надійшло заперечення.

05.02.2016 до суду від поліцейського роти ДПС при ГУНП в Кіровоградській області надійшло заперечення.

23.03.2016 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

05.04.2016 до суду від представника ГУНП в Кіровоградській області надійшло заперечення.

07.07.2016 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

03.08.2016 до суду від представника Державної казначейської служби України надійшло заперечення.

10.08.2016 до суду від відповідача 4 надійшло заперечення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні вимог, вказала, що позивачу необхідно було іншим чином захищати свої права, а саме повертати кошти як помилково сплачені, відповідно до порядку встановленого нормативними актами.

Представник відповідача 3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача 4 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

29 вересня 2013 року на автомобільній дорозі загального користування М-12 «Стрій-Кіровоград-Знам'янка» працівником ДАІ ОСОБА_2 та працівниками пересувного габаритно-вагового контролю ВАТ «Державна Акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» ДП «Кіровоградський ОБЛАВТОДОР» філія «Кіровоградська ДЕД» був зупинений та направлений на проходження габаритно-вагового контролю транспортний засіб, який належить на праві приватної власності позивачу.

За результатами зважування працівниками пункту габаритно-вагового контролю було складено ОСОБА_2 №126 від 29.09.2013 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

На підставі ОСОБА_2 працівником ВАТ «Державна Акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» ДП «Кіровоградський ОБЛАВТОДОР» філія «Кіровоградська ДЕД» був складений Розрахунок №1667 від 30.09.2013р. плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до ОСОБА_2 №126 від 29.09.2013 р. з визначеною до сплати позивачу сумою у розмірі 490,88 євро.

Окрім того, інспектором ДПС ОСОБА_2 було складено відносно позивача ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення АБ2 №894644 та винесено Постанову №093980 про стягнення з позивача штрафу в розмірі 510 грн.

Позивачем було надано суду копії квитанцій про сплату плати за проїзд у розмірі 5296,60 грн., сплату за послуги спецмайданчика у розмірі 761,80 грн. (разом з комісією банку), 510 грн. та комісію банку у розмірі 63,56 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2014 визнано недійсними результати проведеного 29.09.2013 габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, скасовано ОСОБА_2 № 126 від 29.09.2013 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок до ОСОБА_2 №1667; скасовано постанову ДАІ в справі про адміністративне правопорушення №093980 від 29.09.2013.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 вище вказану постанову залишено без змін.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 скасовано постанову від 29.10.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Як вбачається з матеріалів справи, вище зазначеними судовими рішеннями визнано факт незаконності рішення органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень відносно позивача. В результаті вказаних неправомірних дій та рішень позивачем сплачено кошти для отримання автомобіля, тобто позивачу заподіяно шкоду.

Посилання позивача на те, що сума визначена в євро та сплачена ним в еквіваленті, повинна бути відшкодована йому в еквіваленті за курсом євро на день винесення рішення суду не можуть бути прийняті судом оскільки компенсації підлягає пряма реальна шкода, заподіяна особі.

Заперечення представника відповідача 2 про те, що позивач повинен був звернутись відповідно до порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 за № 787, не приймаються судом, оскільки правова природа та підстави сплати коштів позивачем є іншими. Це не надміру і не помилково сплачені кошти, а сплачені на виконання рішень органів державної влади, які були визнані неправомірними.

Крім того, позивач просив суд стягнути на його користь компенсацію моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач не міг нормальним чином вести звичну йому життєдіяльність, працювати.

Відповідно до п.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року (із подальшими змінами), при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, при встановленні факту заподіяння моральної шкоди бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування або його посадовими чи службовими особами при здійсненні своїх повноважень, моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок держави або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності (п.п. 1-4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5 вказаної постанови).

За таких обставин, суд, виходячи з засад розумності та справедливості приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Державної казначейської служби України, Державної служби з безпеки на транспорті, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державного підприємства "Кіровоград-Інформ-Ресурси" про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 546 (п'ятсот сорок шість) грн. 70 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 5296 (п'ять тисяч двісті дев'яносто шість) грн. 60 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 63,56 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію майнової шкоди у розмірі 761 (сімсот шістдесят одна) грн., завданої внаслідок незаконного затримання та зберігання автомобіля на штраф-майданчику Державного підприємства "Кіровоград-Інформ-Ресурси" за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Стягнути за рахунок держави на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 443,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв