АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]
03 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.,
секретаря: Синявського Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_1,
на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення грошових коштів, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
05 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк», Банк), в якому посилаючись на те, що відповідач неправомірно блокує рахунки позивача, чим порушує недоторканність приватної власності, просив розірвати договори, укладені між ОСОБА_2 та Банком, стягнути залишки грошових коштів, що обліковуються на рахунках, упущену вигоду та відшкодувати моральну шкоду.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 981 грн. 40 коп. суму штрафних санкцій за порушення зобов'язань (3% річних, інфляційні збитки).
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 1 200 грн. 00 коп. збитків від неможливості скористатися страховим сертифікатом до Договору страхування № 5530703 від 23.01.2015.
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 8 000 грн. 00 коп. оплати за послуги страхування та Картку Priority Pass.
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В квітні 2016 року відповідач ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року в задоволені заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне дослідження обставин справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Посилався на те, що у п. 10.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні вказано, що Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, вживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів, тому після отримання документа про арешт коштів, при відкритті позивачу (02.06.2015 року) нового поточного рахунку Банк змушений був зупинити видаткові операції, так як публічне обтяження було очевидним для Банка.
Вказував, що після надходження до Банку ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2015 року про зняття арешту з рахунків Банком було знято обмеження з рахунків. Кошти, що знаходяться на рахунках позивача не заблоковані, та станом на день звернення позивача до суду з позовом могли бути отриманні ОСОБА_2, а тому рішення щодо їх стягнення не відповідає фактичним обставинам справи.
Посилаючись на те, що визначений судом розмір коштів, які знаходились на рахунках позивача, не відповідає дійсності, просив заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати.
Представник ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених в ній.
Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Того ж дня ОСОБА_2 дізнався, що відповідачем зупинено усі видаткові операції на вищезгаданих рахунках.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Банку щодо блокування руху грошових коштів по рахунках позивача є неправомірними, та такими, що порушують недоторканість приватної власності.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій (ст. 1074 ЦК України).
Згідно ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.
Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.
Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.
Згідно п.10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні (далі - Інструкція) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.
Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів (п. 10.4. Інструкції).
Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.
Згідно розяснень Національного банку України, викладених в Листі № 25-111/523-3297 від 04.03.2011 року, стаття 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.
Судом не враховано, що зазначені дії Банка, як суб'єкта первинного фінансового моніторингу, щодо блокування коштів на цих рахунках позивача були проведені згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в якій вказано, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції...»
Згідно витягу з ЄРДР кримінального провадження, підставою накладення арешту на вказане майно було внесення до ЄРДР наступних відомостей: протягом 2014-2015 років, група осіб - переселенців з Луганської області, використовуючи корупційні звязки серед керівництва ПАТ «Укрсоцбанк» з метою надання послуг по переведенню коштів у готівку платників податків, які зареєстровані на території «ДНР» та «ЛНР», а також підприємств Київського регіону, які мають відокремлені підрозділи на зазначених територіях відкрила рахунки у вказаній фінансовій установі, які мають ознаки фіктивності. Вказана фінансова установа здійснювала перерахунки грошових коштів з власних рахунків на рахунки підприємств з ознаками фіктивності. Надалі, після надходження коштів, вказані товариства, з ознаками фіктивності, у якості фінансової допомоги, здійснювали їх перерахування на відкриті у ПАТ «Укрсоцбанк» рахунки підконтрольних фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_2 Після отримання готівкових коштів невстановленими особами здійснюється їх доставка на окуповану територію, для клієнтів невизнаних республік.
За таких обставин не відповідає нормам діючого законодавства висновок суду першої інстанції, що дії Банка стосовно блокування рахунків позивача є необґрунтованим, оскільки вони узгоджуються з положенням Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Відповідно до 10.11. Інструкції зняття арешту з коштів банк здійснює за постановою державного виконавця, прийнятою відповідно до законодавства, або за постановою слідчого, коли під час провадження досудового слідства в застосуванні цього заходу відпаде потреба, а також за рішенням суду, яке надійшло до банку безпосередньо від суду.
Враховуючи ту обставину, що арешт з рахунку ОСОБА_2 було знято ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року, яка була отримана Банком 30 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів є необґрунтованим.
Крім того, висновок суду першої інстанції про стягнення з Банку на користь позивача 57 220,05 грн. є необґрунтованим, оскільки сума залишку коштів на рахунках позивача, що перелічені в розрахунку ціни позову не відповідає сумі залишку коштів на рахунках позивача, що визначені в прохальній частині позову.
Крім того як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки Банку від 08.08.2016 року, сума залишків коштів на рахунках позивача, станом на момент подання ОСОБА_2 позову складала 45 020,34 грн.
Також помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що дії Банку щодо блокування коштів на рахунках можуть бути підставою для дострокового розірвання договорів, що укладені по поточному та карткових рахунках, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У даному випадку не можна говорити про істотне порушення відповідачем умов договору, оскільки обмеження права щодо видаткових операцій були здійсненні на підставі ухвали суду.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо невідповідності вимогам діючого законодавства висновку суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» 1 200,00 грн. збитків від неможливості скористатися позивачем страховим сертифікатом по Договору страхування № 5530703 від 21.01.2015 року, оскільки позивачем не доведено, яким чином блокування рахунків вплинуло на умову користування страховим сертифікатом, відповідно до діючого Договору страхування, та обставини, які перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з блокуванням коштів.
Не відповідає вимогам діючого законодавства висновок суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь Позивача 8 000,00 гри., як оплати за послуги страхування та картку Priority Pass.
З таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення упущеної вигоди.
Крім того, задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд не звернув уваги, що між сторонами існують договірні правовідносини, а умовами договору не передбачено стягнення моральної шкоди.
Отже, враховуючи те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_1, задовольнити.
Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення грошових коштів, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/18406/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10269/2016

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_5

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_6