Справа № 194/1940/15-ц
Провадження№2/194/162/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстрована ОСОБА_2, але з моменту реєстрації та по сьогоднішній час ОСОБА_2 в будинку не проживає. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку вказаного будинку відмовляється, чим заважає позивачеві вільно розпоряджатися своїм майном. У зв»язку з чим, просить позбавити права користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та покласти судові витрати на ОСОБА_3

Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори 24 квітня 2015 року, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 36717976 від 24 квітня 2015 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частина будинку АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до копії домової книги на будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрована у вищезазначеному будинку (а.с.16-18).

Згідно акту від 17 листопада 2015 року, складеного головою квартального комітету ОСОБА_4, сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою будинку АДРЕСА_1 з 16 січня 2013 року, але ніколи не мешкала за зазначеною адресою (а.с.15).

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги є обгрунтованими, так як позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, а відповідач до теперішнього часу залишається в ньому зареєстрованою та у добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажає, чим заважає позивачеві вільно розпоряджатися своїм майном, позов підлягає повному задоволенню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та необхідно позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_2), на компенсацію сплаченого по справі судового збору грошові кошти в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Згідно ст.228 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко