Єдиний унікальний номер 267/8051/13-ц Номер провадження 22-ц/775/443/2016
Головуючий у 1 інстанції: Коцюбинська Ю.Д. Єдиний унікальний номер 267/8051/13ц
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/443/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Гапонова А.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 грудня 2013 року про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 березня 2016р. задоволено заяву ОСОБА_1 та відновлено втрачене судове провадження Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики у частині ухвали Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11.12.2013р. про скасування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та ухвали Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11.12.2013р. про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11.12.2013р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно якої: сторони визнають укладеним та чинним договір позики, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якості позикодавців, та ОСОБА_4, в якості позичальника, на слідуючих умовах: ціна позики складає еквівалент 60.000 (шістдесят тисяч) дол. США, позика вважається наданою до 01 травня 2013 року, цільове призначення позики для купівлі житлової нерухомості - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, проценти за користування грошовими коштами не нараховуються, долі позикодавців в наданих коштах та під час їх повернення є рівними, зобовязання щодо повернення позики виконуються шляхом передачі у власність позикодавцям придбаної нерухомості; в рахунок виконання зобовязань за договором позики, ОСОБА_4 не заперечує щоб за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/3 частину квартири № 565, що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Прирічна, б.5.; в рахунок виконання зобовязань за договором позики, ОСОБА_4 не заперечує щоб за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/3 частину квартири № 565, що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Прирічна, б.5; з моменту реєстрації за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначених прав власності зобовязання ОСОБА_4, що випливають із договору позики, вважаються повністю та належним чином виконаними. У разі невиконання сторонами умов цієї мирової угоди, вона виконується примусово в порядку визначеному чинним законодавством України. Провадження у справі закрите.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду про затвердження мирової угоди та відмовити позивачам у задоволенні позову. Посилається на те, що судом при розгляді цієї справи були грубо порушені норми матеріального і процесуального права. Вона не була залучена до участі у розгляді вказаної справи, але ухвалою про визнання мирової угоди вирішено питання про її права та обовязки. Так, 17 червня 2005р. між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб, 28 квітня 2006 р. під час перебування їх у шлюбі на імя ОСОБА_4 була куплена квартира АДРЕСА_3. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013р. було частково задоволено її позов до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Зареєструвати право власності на частку квартири у Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві вона не змогла, оскільки на квартиру був накладений арешт ухвалою Гірницького районного суду м. Макіївки від 20.11.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у якій згодом було постановлено оскаржувану ухвалу про затвердження мирової угоди, за якою за позивачами визнано право власності на 2/3 частини квартири ( по 1/3 частині кожному з позивачів), у той час, як вона має право власності на 1/2 частину цієї квартири. Ні вона, ні чоловік ніколи не брали у борг у його батьків гроші для придбання квартири у м. Києві. Вона не писала їм жодної розписки, жодного договору позики з батьками ОСОБА_4 не укладала і цей факт був повністю доведений під час слухання справи про поділ майна у Оболонському районному суді м. Києва, оскільки батьки ОСОБА_4 під час розгляду справи за її вимогами про розділ спільно нажитого майна подали позов, як треті особи із самостійними вимогами, та вимагали частину квартири за неіснуючий борг в сумі 479 400 грн.. Оболонський районний суд м. Києва відмовив їм у задоволенні вказаних вимог та розділив квартиру порівну між нею та колишнім чоловіком. Але відповідач та його батьки таємно від неї ініціювали позов у м. Макіївці, де без залучення її до участі у справі суд незаконно затвердив мирову угоду, про яку її також не поставив до відома, фактично у неї викрадено частину квартири, яка була придбана нею та колишнім чоловіком за кредитні кошти у м. Києві. Кредит ще не сплачений і банк, як сторона процесу був залучений до справи за її позовом про розділ майна. Факт купівлі квартири в кредит та того, що кошти ще не виплачені ОСОБА_4 та його батьки навмисно приховали від Гірницького районного суду м. Макіївки.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 прийняли участь в порядку відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 в засідання апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, зокрема, позивачі та третя особа шляхом розміщення оголошення на сайті апеляційного суду, оскільки поштові відправлення на територію м. Макіївки Донецької області не здійснюються, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідають за наявними у справі номерами їх телефонів, у письмових запереченнях на ухвалу Краматорського міського суду від 04 грудня 2015р., якою було повернуто заяву ОСОБА_1Є про відновлення втраченого судового провадження позивачі зазначили, що їм невідомі їх засоби звязку.

Відповідач ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлений телеграмою, вручення якої підтверджено його телеграмою від 06.05.2016р., у якій він просить відкласти розгляд справи для призначення представника, отримання матеріалів, визначення позиції. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилене, як необґрунтоване, з огляду на тривалість розгляду справи, ухилення відповідача від отримання судових повісток, які повертаються не врученими через закінчення строку зберігання, за наявним у справі номером телефону ОСОБА_4 не відповідає, інших засобів звязку з ним не пропонує.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Згідно із частинами 1,4,5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Оскаржуваною ухвалою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11.12.2013р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за якою сторони визнають укладеним та чинним договір позики, укладений між позивачами як позикодавцями та відповідачем в якості позичальника, на наступних умовах: ціна позики складає еквівалент 60.000 (шістдесят тисяч) дол. США, позика вважається наданою до 01 травня 2013 року, цільове призначення позики для купівлі житлової нерухомості - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, проценти за користування грошовими коштами не нараховуються, долі позикодавців в наданих коштах та під час їх повернення є рівними, зобовязання щодо повернення позики виконуються шляхом передачі у власність позикодавцям придбаної нерухомості; в рахунок виконання зобовязань за договором позики, ОСОБА_4 не заперечує щоб за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/3 частину квартири № 565, що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Прирічна, б.5.; в рахунок виконання зобовязань за договором позики, ОСОБА_4 не заперечує щоб за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/3 частину квартири № 565, що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Прирічна, б.5; з моменту реєстрації за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначених прав власності зобовязання ОСОБА_4, що випливають із договору позики, вважаються повністю та належним чином виконаними. У разі невиконання сторонами умов цієї мирової угоди, вона виконується примусово в порядку визначеному чинним законодавством України. Провадження у справі закрите.

Визнаючи мирову угоду між сторонами у даній справі та визнаючи за кожним з позивачів право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 суд виходив із того, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Однак, суд не врахував, що вказана квартира придбана відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_1, а рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013р., що набуло чинності, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог третіх осіб, що заявили самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення коштів, вимоги третіх осіб були обґрунтовані тим, що на початку червня 2005р. вони надали своєму сину ОСОБА_4 безпроцентну позику на придбання спірної квартири в сумі, яка дорівнювала 60 000 доларів США із строком повернення до травня 2010р., але позика не повернена.

Сторони не повідомили суд про вказане судове рішення, а суд не перевірив обставини щодо того, чи є відповідач, який разом з позивачами уклав мирову угоду, одноособовим власником квартири, внаслідок чого постановив ухвалу про затвердження мирової угоди, яка суперечить закону та порушує права та інтереси ОСОБА_1, що є власником 1/2 частини спірної квартири за рішенням суду, яке набуло законної сили.

Тому ухвала суду про визнання мирової угоди і закриття провадження у справі підлягає скасуванню.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У даній справі позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що вони надали відповідачу позику в сумі 60 000 доларів США для купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_4. зі строком повернення до 01 травня 2013 року, але позика не повернена.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013р. у справі №2/756/9/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи із самостійними вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя та за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_9, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення коштів, що набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково, в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за нею та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку за кожним квартири №565 в будинку№5 по вул. Прирічній у м. Києві, визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки Hundai «Tucson», державний номерний знак АА 0291СМ, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 61 500 грн. грошової компенсації, що становить її частку в автомобілі, решту позовних вимог ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 31 438,13 грн., у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні позову третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення коштів відмовлено повністю.

З цього рішення вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 просили стягнути з ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 950 992,60 грн., посилаючись на те, що на початку червня 2005р. вони надали своєму сину ОСОБА_4 безпроцентну позику на придбання спірної квартири в сумі, яка дорівнювала еквіваленту 60 000 доларів США, зі строком повернення до травня 2010р., на підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_4 надав розписку, однак, ухиляється від повернення коштів. Просили стягнути з ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 300 000 грн., 3% річних за період з 01.06.2006р. по 30.11.2012р. в сумі 57 772, 60 грн., інфляційні втрати за цей же період в сумі 593 220 грн..

Отже, існує таке, що набуло законної сили рішення по справі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, тому провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 205 ч.1 п.2, 307, 312 ч.1 п.2, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 грудня 2013 року скасувати.

Провадження у справі позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення суми боргу за договором позики закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: