Провадження №2/359/28/2016
Справа №359/251/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про усунення перешкод, встановлення часу спілкування часу спілкування з дитиною та встановлення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого вона народила від ОСОБА_2, не перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі. У актовому записі про народження та у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_2 записаний як батько на підставі його заяви. Від народження і до даного часу дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та окремо від ОСОБА_2 Після припинення між сторонами по справі будь-яких відносин після народження сина, ОСОБА_2 перестав приділяти увагу дитині та повністю самоусунувся від участі у його вихованні та утриманні. Це полягає в тому, що ОСОБА_2 належним чином не приділяє увагу дитині, не опікується ним, добровільно матеріальної допомоги на його утримання надає, не виявляє батьківської турботи та бажання спілкуватись. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №154 від 20 лютого 2012 року ОСОБА_2 було визначено порядок спілкування з малолітнім сином, зокрема перша та третя п'ятниця, субота, неділя з 11.00 години до 18.00 години або інші два дні кожного тижня за домовленістю з матір'ю на нейтральній території або території батька. Незважаючи на дане рішення ОСОБА_2 жодного разу не скористався своїм правом на спілкування з дитиною. Про факт ухилення ОСОБА_2 від утримання дитини свідчить також і те, що у нього існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. ОСОБА_1 вказала на те, що на даний час вона створила для дитини всі умови для його повноцінного розвитку, а приклад батька може мати психотравмуючий вплив на емоційний стан сина, що в майбутньому може призвести до негативних наслідків. Тому ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради, який обґрунтовує тим, що після народження дитини він разом з ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_2. Після фактичного розірвання відносин між сторонами в січні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до служби у справах дітей та молоді виконавчого комітету Бориспільської міської ради з заявою про позбавлення батьківських прав, проте рішенням від 07 лютого 2012 року їй було відмовлено. Згодом рішенням служби у справах дітей ОСОБА_2 було визначено порядок спілкування з малолітнім сином. Проте згодом ОСОБА_1 почала чинити перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, зокрема змінила місце проживання та перевела сина з дитячого садочку до іншого. Тому ОСОБА_2 просить суд зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити такий спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином: перша та третя п'ятниця, субота, неділя місяця з 11.00 години до 18.00 години на нейтральній території або території проживання батька; під час канікул чи святкових днів за попереднього попередження батька в будь-який день з 12.00 години до 20.00 години на нейтральній території або території проживання батька. Крім цього, просить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою місця реєстрації матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 первісний позов підтримали та просили суд його задовольнити, а також заперечували в повному обсязі проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Величко І.П. не з'явилась, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності та при розгляді справи поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.5).

07 березня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (т.1 а.с.6).

На даний час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою КП «ЖРЕУ» №141 від 14 березня 2014 року (т.1 а.с.13).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, відповідно до п.15 вищевказаної постанови Пленуму Верхового Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Допитана у судовому засіданні представник служби у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Величко І.П. показала, що на початку 2012 року ОСОБА_1 звернулась до органу опіки та піклування для вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дане питання було розглянуто на засіданні за участю обох сторін: батька та матері, а також були досліджені докази, подані ОСОБА_1 За результати розгляду було встановлено недостатньо доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків, а тому було відмовлено у наданні висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_2 було запропоновано написати заяву з метою визначення порядку спілкування з дитиною. В період з 2012 року і до відкриття провадження в даній справі ОСОБА_2 не звертався до органу опіки та піклування з приводу того, що ОСОБА_1 не виконує рішення щодо встановленого порядку спілкування з дитиною. В 2014 році ОСОБА_1 знову звернулась до органу опіки та піклування, було оцінено всі подані докази та надано висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він працює дільничним інспектором, він розглядав звернення, зокрема обстежував умови проживання дитини ОСОБА_3 Умови проживання були визнані задовільними. Проте точної адреси свідок згадати не може. Перший раз приїздив за потрібною адресою у 2014 році, а потім у 2015 році. Виїзд за зверненням здійснював у супроводі представника служби у справах дітей, за результатом обстеження було встановлено проживання дитини в квартирі по АДРЕСА_1. Також ним було розглянуто звернення щодо не сплати аліментів ОСОБА_2, свідок не пам'ятає чи відбирав у сторін будь-які пояснення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що він є дядьком ОСОБА_2 Йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у громадянському шлюбі, згодом у них народилась дитина. Коли дитині виповнилось три роки сторони розійшлись. Декілька разів після того як вони розійшлись бачив їх разом, це було приблизно у 2012-2013 роках. Свідок був присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, оскільки ОСОБА_1 подала заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 З ОСОБА_2 свідок спілкується постійно, проте в квартирі по АДРЕСА_1 ніколи не був. В розмовах ОСОБА_2 постійно говорив, що бажає виховувати дитину. Протягом останнього року ОСОБА_1 налаштована агресивно, перешкоджає спілкуванню з дитиною.

Як вбачається з поштової переписки ОСОБА_1 направляла ОСОБА_2 листи, якими просила повідомити останнього про час та місце побачення з малолітнім сином (т.1 а.с.40-72).

Крім цього, в матеріалах цивільної справи міститься поштова переписка ОСОБА_2, адресована ОСОБА_1, зокрема телеграми з проханням надати час для спілкування з дитиною (т.2 а.с.97,98,102-105).

Суд враховує також ту обставину, що ОСОБА_2у лютому 2012 року звертався до виконавчого комітету Бориспільської міської ради з проханням визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3

Так, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №154 від 20 лютого 2012 року було визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітнім сином: перша та третя п'ятниця, субота, неділя з 11.00 години до 18.00 години або інші два дні кожного тижня за домовленістю між батьками на нейтральній території або території батька (т.2 а.с.91).

З висновку оперуповноваженого ВКМСД Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області від 30 травня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 звертався до чергової частини Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області з повідомленням, що його колишня дружина ОСОБА_1 перешкоджає його побаченням з їх спільним сином ОСОБА_3 (т.1 а.с.119).

В ході проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 разом з малолітнім сином змінили адресу проживання, проте нову адресу ОСОБА_2 не повідомили. Тому ОСОБА_2 було рекомендовано звернутись до суду щодо вирішення питань побачень з сином.

В грудні 2011 року малолітній ОСОБА_3 був влаштований батьками до дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка». Проте через півроку матір дитини ОСОБА_1 забрала документи з дитячого садочку, аргументуючи це тим, що покинула чоловіка та переїжджає на інше місце проживання і переводить дитину до іншого дитячого садочку (т.1 а.с.83).

З листа завідувача дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №333 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що протягом 2012 року ОСОБА_3 відвідував даний дитячий садок. При цьому за період його перебування у закладі батько ОСОБА_2 жодного разу не приймав участі у батьківських зборах, на святкових та дитячих заходах присутнім не був, випадків спілкування з малолітнім сином не відбувалось (т.1 а.с.36).

З листа завідуючої дошкільного навчального закладу №678 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації встановлено, що з 02 вересня 2013 року ОСОБА_3 відвідує даний дитячий садок. За період перебування дитини у закладі, приводила і забирала дитину з садочку матір ОСОБА_1 За період з 2013-2014 року випадків спілкування ОСОБА_2 з малолітнім сином на території закладу не відбувалось (т.1 а.с.38).

Дані письмові докази суд також оцінює критично оскільки відвідування батьків дошкільного навчального закладу керівництвом не фіксується, а дані довідки не підтверджують факту ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Водночас як вбачається з відповіді Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_2 звертався з заявою щодо з'ясування місця навчання малолітнього ОСОБА_3 (т.2 а.с.111,112).

В матеріалах справи міститься психологічна характеристика на дитину ОСОБА_3, складена завідувачем дошкільного навчального закладу №678 (т.1 а.с.97-98).

Проте, суд не бере до уваги дану психологічну характеристику оскільки вона складена некоректно та складання якої не належить до компетенції практичного психолога, що підтверджується листами від 31 березня 2015 року та від 26 травня 2015 року, наданими Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією та Департаментом освіти і науки, молоді та спорту (т.2 а.с.182,183).

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч цьому, ОСОБА_1 та її представник не надали суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 свідомо та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Зокрема, судом критично сприймається довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 з аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 за період з 12 вересня 2015 року по 12 лютого 2016 року у розмірі 5000 гривень (т.2 а.с.208). Оскільки з довідки розрахунку заборгованості з аліментів за період з 12 квітня 2012 року по 17 березня 2014 року вбачається, що розмір заборгованості складав 16148 гривень 37 копійок (т.1 а.с.14). Тому суд вважає, що зазначена заборгованість з аліментів погашається ОСОБА_2 та не має систематичного характеру, що не може свідчити про умисне ухилення від плати аліментів на утримання сина.

Водночас суд погоджується з доводами ОСОБА_1 та її представника щодо неналежності доказу, зокрема копії товарного чеку №40 від 12 вересня 2013 року щодо придбання у магазині «Буратіно» машини на суму 260 гривень (т.2 а.с.49). Оскільки, дійсно, даний товарний чек не містить відомостей, що підтверджували б придбання його саме ОСОБА_2 у вказаний день. Крім цього, сам по собі факт придбання даної іграшки також не може підтверджувати чи спростовувати факт участі ОСОБА_2 у вихованні сина.

Суд вважає, що за таких обставин немає достатніх підстав, підтверджених належними та допустимими доказами, для безумовного визнання наявним факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та нехтування своїми батьківськими правами.

Крім цього, враховуючи положення ч.8 ст.7 СК України у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №240 від 14 квітня 2014 року погоджено висновок органу опіки та піклування про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 (т.1 а.с.32-33).

Як роз'яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов'язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребовувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Слід звернути увагу на те, що згідно з ч.6. ст.19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тому, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено в ході розгляду цивільної справи ОСОБА_2 чиняться перешкоди у спілкуванні з його малолітнім сином, що було підставою для звернення до органів МВС ГУМС України в Київській області та направлення запитів до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо визначення місця навчання сина.

Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Встановлено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином. Зважаючи на це, ОСОБА_1належить зобов'язати не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною.

При цьому судом критично сприймається поштова переписка між сторонами по справі (т.1 а.с.40-72, т.2 а.с.97,98,102-105)оскільки як встановлено ОСОБА_2 звертався з листами до ОСОБА_1 щодо часу спілкування з дитиною, а ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_2 з питаннями щодо його участі у спілкуванні з сином.

Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Встановлено, що ОСОБА_2 за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони (т.2 а.с.88), а також при перевірці по базі «АРМОР» Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області інформації щодо порушення громадського порядку ОСОБА_2 не надходило, до адміністративної та кримінальної відповідальності він не притягувався (т.2 а.с.89).

Крім цього, з рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо участі ОСОБА_2, у вихованні його малолітнього сина від 20 лютого 2012 року визначено порядок спілкування з дитиною.

Сторонами не зазначено будь-яких доказів необхідності встановлення іншого порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ніж це визначено рішенням виконавчого комітету міської ради.

Тому, суд приходить до висновку, що належить встановити порядок участі позивача у вихованні малолітнього сина, який встановлений та погоджений рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на досліджені матеріали справи судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 Оскільки за згодою між батьками місцем його проживання визначено АДРЕСА_1. Саме за вказаною адресою для дитини створено всі належні умови для навчання та розвитку, зокрема дитина має окрему кімнату та всі необхідні речі, предмети побуту для життя, розвитку та відпочину. Вказана обставина визначена у висновку органу опіки та піклування від 14 квітня 2014 року.

Водночас з метою забезпечення прав ОСОБА_2 на спілкування з дитиною та уникнення випадків, коли ОСОБА_2 є невідомим місце проживання його малолітнього сина у зв'язку з чим він змушений звертатись до правоохоронних органів.

Суд вважає, що належить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ч.8 ст.7, ч.1 ст.153, ч.2 та ч.3 ст.157, ч.1 та ч.2 ст.159, ч.1 ст.161, п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про усунення перешкод, встановлення спілкування часу спілкування з дитиною та встановлення місця проживання дитини - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-Перша та третя п'ятниця, субота, неділя місяця з 11.00 години до 18.00 години на нейтральній території або території проживання батька;

-Під час канікул чи святкових днів за попереднього попередження батька в будь-який день з 12.00 години до 20.00 години на нейтральній території або території проживання батька.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою місця реєстрації матері ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.В.Журавський