Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що з 03 травня 1997 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони набули у власність житловий будинок № 61 по вул. Чайковського у с. Безлюдівка Харківського району Харківської області. Поділити вказаний житловий будинок в добровільному порядку виявилося неможливим, тому звернувся до суду з указаним позовом та просив поділити вказаний будинок шляхом визнання за ним та відповідачкою право власності по Ѕ частині спірного житлового будинку за кожним.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року позов задоволено.

Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину житлового будинку № 61, розташованого по вул. Чайковського у селищі Безлюдівка Харківського району Харківської області.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частину житлового будинку № 61, розташованого по вул. Чайковського у селищі Безлюдівка Харківського району Харківської області.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки спірний житловий будинок придбаний під час шлюбу сторін, тому дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, частки майна подружжя є рівними, що іншого домовленості між сторонами не досягнуто.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 03 травня 1997 року.

Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Чугуївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

У період шлюбу ними було придбано майно, а саме - житловий будинок № 61 по вул. Чайковського у с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_7, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25 червня 2004 року.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, отже, є спільним майном подружжя, сторони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, частки майна подружжя є рівними.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судамим правильно встановлені та належно перевіреніобставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судовірішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук Г.І. Мостова