УхвалА

іменем україни

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище заявою, посилаючись на те, що вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року, яким його визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 та стягнуто з нього на її користь у відшкодування моральної шкоди 20 тис. грн. Не погоджуючись з вказаним вироком суду, потерпіла ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, яку згодом за її заявою було відкликано у зв'язку з відшкодуванням ним у добровільному порядку на її користь моральної шкоди у повному обсязі, про що вона повідомила суд. Проте відповідної розписки про передачу потерпілій 20 тис. грн він через хвилювання у неї не отримав.

Незважаючи на це, 17 червня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до виконавчої служби з виконавчим листом для примусового виконання вироку суду в частині цивільного позову про стягнення з нього на її користь 20 тис. грн, посилаючись на те, що він такої суми їй не надав.

З огляду на викладене позивач просив визнати виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з його фактичним та добровільним виконанням.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що заявником на підтвердження своїх доводів не надано доказів фактичного виконання вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року про стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_5 20 тис. грн відшкодування завданої їй моральної шкоди, оскільки потерпіла розписки не видала, факт отримання коштів не підтвердила, від цивільного позову в суді апеляційної інстанції не відмовлялась, а подала заяву державному виконавцю про примусове виконання вироку суду в частині цивільного позову. Крім того, судові рішення, що набрали законної сили, згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обов'язковими до виконання.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає, а доводи касаційної скарги є безпідставними.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко