Справа № 169/146/16-ц
Провадження № 2/169/87/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 року смт. Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Турак О.В.,
секретар судового засідання Луцик Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В березні 2016 року публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 банк "Надра" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3М, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.
У дане судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, хоч були вчасно і належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судові повістки направлені їм відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України за адресою, за якою вони зареєстровані у встановленому законом порядку згідно відомостей Турійського РС УДМС України у Волинській області.
Зі згоди представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В ст. 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Додатковою угодою №1 від 26 листопада 2010 року кредитний договір викладено в новій редакції, а додатком №2 до нього встановлено розмір мінімально необхідного платежу.
Відповідно до п. п. 9.1, 9.2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0.5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором банком 18 квітня 2012 року укладено договір поруки з ОСОБА_4, відповідно до умов якого остання поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань за кредитним договором №5МК/2007/840-МК/123-К від 20 липня 2007 року зі змінами та доповненнями.
Отже, відповідач ОСОБА_4 несе солідарний обовязок перед позивачем за невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.
У вересні 2015 року банк звертався з вимогами до відповідачів про дострокове виконання грошових зобовязань, однак вони залишились не виконаними.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором та договором поруки.
На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 554, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 11, 58-60, 88, 197, 209, 213-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.