Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Гвоздика П.О., Нагорняка В.М.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування заподіяної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2014 року між нею та ОСОБА_7 у простій письмовій формі було укладено договір про наміри, за яким відповідач мала намір продати, а позивач - придбати квартиру АДРЕСА_1 для чого вона передала відповідачу обумовлену гарантійну суму.

Сторони домовилися до 01 лютого 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири, однак після підписання договору про наміри та отримання коштів відповідач відмовився оформити договір купівлі-продажу квартири.

З урахуванням вказаного позивач просила стягнути з ОСОБА_7 на свою користь гарантійну суму у розмірі 31 515 грн, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 03 липня 2015 року складає 1,5 тис. дол. США, та неустойку у розмірі 31 515 грн, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 03 липня 2015 року складає 1,5 тис. дол. США, а також судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 36 574,44 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 14 листопада 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у простій письмовій формі було укладено договір про наміри, за умовами якого сторони зобов'язалися у майбутньому, до 01 лютого 2015 року, укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У пункті 2.1 вказаного договору сторонами погоджено, що підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості до 01 лютого 2015 року, з метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, покупець передав, а продавець прийняв гарантійну суму 23 340 грн, що за курсом валют, встановленим сторонами, еквівалентна 1 500 дол. США.

Обставини щодо укладення вказаного договору, передачі позивачем та отримання відповідачем гарантійної суми у розмірі 23 340 грн визнано і не заперечувалося сторонами, а тому суди обґрунтовано вважали, що ці обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Місцевий суд, встановивши правову природу сплачених позивачем відповідачеві грошових коштів як авансу, відмовив у задоволені позову, помилково вважаючи, що позивачем був заявлений позов щодо іншого предмету позову, а заяви про зміну предмету позову відповідно до ст. 31 ЦПК України позивачем не надано.

Так, предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. У процесі розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет позову (ст. 31 ЦПК), тобто, звернувшись до суду з однією з вимогою, у процесі розгляду справи замінити її іншою. У даному спорі предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення грошових коштів, яка залишилась незмінною.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду дійшов правильного висновку, що отримані відповідачем за договором про наміри кошти підлягають поверненню позивачу як аванс з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У статті 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем відповідачу гарантійна сума є авансом, який підлягає поверненню ОСОБА_6

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком апеляційного суду в частині визначеного судом розміру гарантійної суми, яка підлягає поверненню, оскільки рішення в цій частині не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

У пункті 2 постанови Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскаржуване рішення апеляційного суду вказаним вимогам не відповідає, оскільки суд взагалі не навів мотивів стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 36 574,44 грн, замість 23 340 грн, які були отримані за договором про наміри від 14 листопада 2014 року, що було встановлено місцевим судом як обставина, яка визнавалась і не заперечувалась сторонами.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду не може бути визнано законним і обґрунтованим, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд для встановлення вищевказаних обставин справи.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Коротун
Судді: П.О. Гвоздик
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана