У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», на ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 серпня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс - Україна», про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від

23 січня 2015 року позов задоволено частково.

4 лютого 2015 року ПАТ «Енергобанк» подав апеляційну скаргу на рішення суду від 23 січня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Енергобанк» залишено без руху у зв'язку зі сплатою судового збору в невірному розмірі. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, апелянт не виконав її вимоги через те, що вважав, що він звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Енергобанк» повернуто відповідачу у зв'язку з несплатою судового збору.

22 червня 2016 року ПАТ «Енергобанк» повторно звернувся до апеляційного суду Київської області з апеляційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року. В апеляційній скарзі банк, зокрема, просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не мав можливості подати апеляційну скаргу через відмову у відкритті провадження і лише в листопаді 2015 року з'явилася можливість скористатися таким правом; цивільна справа розглядалася касаційним судом тривалий час; при попередньому зверненні до апеляційного суду банк подав апеляційну скаргу в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження.

У зв'язку з неповажністю зазначених ПАТ «Енергобанк» причин, ухвалою суду від 8 липня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та зазначено про необхідність апелянту вказати інші підстави для його поновлення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

18 серпня 2016 року на виконання вимог ухвали суду від 8 липня 2016 року на адресу суду апеляційної інстанції від ПАТ «Енергобанк» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

У заяві апелянт зазначив, що невирішення питання щодо законності або незаконності ухвали апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2015 року унеможливлювало звернення ПАТ «Енергобанк» з апеляційною скаргою повторно. Можливість повторно подати апеляційну скаргу з'явилася у апелянта лише після виправлення описки ухвалою апеляційного суду від 24 листопада 2015 року.

З 13 лютого 2015 року у банку була запроваджена тимчасова адміністрація і кошторисом не було затверджено витрати на оплату судового збору. Можливість закласти кошторис на сплату судового збору за повторну подачу апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від

23 січня 2015 року з'явилася лише у ІІ кварталі 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 серпня

2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погодившись із ухвалою апеляційного суду Київської області від

22 серпня 2016 року, ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, обґрунтованого керувався положеннями ч. 3 ст. 297 ЦПК України та виходив із наступного.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2015 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали суду від 1 квітня 2015 року та у цей же день, тобто 24 листопада 2015 року, копія ухвали про виправлення описки була вручена представнику ПАТ «Енергобанк». Однак, повторна апеляційна скарга подана банком лише 22 червня 2016 року, тобто майже через сім місяців.

Також суд вірно вказував, що доводи ПАТ «Енергобанк» в частині відсутності кошторису на сплату судового збору за повторну подачу апеляційної скарги також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про поважність причин, що унеможливлювали подати апеляційну скаргу у визначені законом строки. Відсутність коштів на сплату судового збору не перешкоджає подачі апеляційної скарги у визначений законом строк без сплати судового збору. Крім того, на момент виникнення у ПАТ «Енергобанк» обов'язку сплатити судовий збір в банку не було запроваджено тимчасову адміністрацію, а отже не було перешкод сплати судового збору.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що апеляційна скарга надійшла поза межами строку на апеляційне оскарження та вказані апелянтом підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнано неповажними, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали апеляційного суду Київської області від 22 серпня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», на ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна