Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/1321/15
Провадження №22ц/778/1671/16 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Стрелець Л.Г.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом до ПАТ «Дельта Банк», який уточнював і доповнював в процесі розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначав, що 11.11.2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 311 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on line» у гривнях, відповідно до якого банк прийняв від вкладника на рахунок, вказаний у п.1.6 договору суму в розмірі 50000 грн. з процентною ставкою 13% річних строком до 09.02.2015 року По закінченню строку дії договору, сума вкладу була перерахована на його поточний рахунок, проте він був обмежений у можливості зняти з поточного рахунку готівку, тому просив суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути суму банківського вкладу у розмірі 50000грн та моральну шкоду у розмірі 100 000грн.

Ухвалене по справі заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2015 року про часткове задоволення позову ухвалою цього ж суду від 07 травня 2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У травні 2015 року ОСОБА_3 подав до суду доповнення до позовної заяви, у яких просив суд стягнути з відповідача банківський вклад в сумі 54642,16грн.

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з доповненнями, у яких просив стягнути з відповідача різницю у процентній ставці за період з 10.02.2015 року по 02.03.2015 року в сумі 309 грн, інфляційні витрати за час прострочення виплати за період з 10.02.2015 року 11.06.2015 року в сумі 16028,97грн, три проценти річних у розмірі 520,28грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4872грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2015 року прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо стягнення банківського вкладу з процентами у розмірі 54642,16 грн, провадження у цій частині закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2015 року м.Запоріжжя, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року, у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою судді цього ж суду від 18 червня 2015 року про визнання неподаними доповнення ОСОБА_3 до позовної заяви від 18.05.2015 року та від 16.06.2015 року та повернення їх позивачеві було скасовано ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року і питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді ухвалою судді цього ж суду від 17 вересня 2015 року доповнення до позовної заяви ОСОБА_3 залишено без руху та ухвалою від 30 вересня 2015 року доповнення до позову визнані неподаними та повернуті позивачу. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2015 року вказана ухвала судді першої інстанції скасовано та питання передано на новий розгляд.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення інфляційних витрат, 3% річних, різниці у відсотковій ставці за період прострочення виплати депозитного вкладу задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 3% річних у розмірі 191,60грн, інфляційні втрати у розмірі 2650 грн, упущену вигоду 4296, 58грн, а всього 7138,24грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду 07 квітня 2016 року в порядку ст.191 ЦПК України було оголошено перерву до 12 травня 2016 року та запропоновано позивачу надати детальні математичні розрахунки позовних вимог та представнику відповідача свій контрозрахунок.

12 травня 2016 року позивач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду під розписку (т.2, а.с.58), в судове засідання не з'явився, що у відповідності до приписів ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Від позивача надішли письмові пояснення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір № 311 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on-line» у гривнях, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 50000 грн під 13 % річних строком до 09 лютого 2015 року.

Після закінчення строку вказаного договору ОСОБА_3неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення належних йому коштів, однак ПАТ "Дельта Банк" грошей за договором банківського вкладу не повертав.

При цьому, постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. 12 червня 2015 року відповідачем було виплачено позивачу належні грошові кошти за депозитним вкладом.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, як зазначено у ст. 1060 ЦК України укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 610, 611, 22 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене(упущена вигода).

З введенням у АТ «Дельта-Банк» тимчасової адміністрації на підставі постанови НБУ від 02.03.2015 року №150 "Про віднесення АТ «Дельта-Банк» до категорії неплатоспроможних, згідно до ч.5 п.3 ст. 36 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюються нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних)санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Тому, колегія суддів вважає, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за депозитним договором № 311 від 11 листопада 2014 року згідно вимог ст.22, 611, 610, 625 ЦК України висновок суду першої інстанції про стягнення 3% річних від простроченої суми, інфляційних витрат та упущеної вигоди за період від закінчення строку депозитного договору та неповернення суми вкладу до дня початку процедури введення тимчасової адміністрації Банку відповідає вимогам закону.

Таким чином, 3 % річних за період неповернення коштів позивачу від дня закінчення строку дії договору 09.02.2015 року до дня початку процедури введення тимчасової адміністрації банку 03.03.2015 року становить 90,70грн. з розрахунку (52554,01грн (50000 + 2554,01) : 100% * 3% :365 * 21 день); інфляційні втрати за лютий 2015 р.(105,3%) складають 2785,36грн. та упущена вигода за 21 день становить 393грн. (52554,01грн : 100% * 13% :365 * 21 день). Тому рішення суду в частині стягнення трьох процентів річних та упущеної вигоди підлягає зміні шляхом відповідного зменшення згідно вказаних розрахунків. З огляду на те, що стягнутий судом першої інстанції розмір інфляційних втрат у розмірі 2650грн не оспорювався позивачем, підстав для його перегляду у суду апеляційної інстанції не має.

У зв'язку з чим загальну суму стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 підлягає зменшенню з 7138,24грн. до 3269,60грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції і підлягають задоволенню лише в частині обрахунку грошових коштів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційна інстанція не має повноважень переглядати правильність відмови суду у задоволенні вимог позивача з огляду на те, що у своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просив суд задовольнити його вимоги про стягнення інфляційних витрат та упущеної вигоди у більшому розмірі ніж задоволено судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року по цій справі в частині задоволення позовних вимог змінити в частині стягнення трьох процентів річних та упущеної вигоди стягнутих з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3, зменшивши розмір стягнутої з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 трьох процентів річних - з 191,66грн до 90,70грн, упущеної вигоди - з 4296,58грн до 2785,36грн. У зв'язку з чим загальну суму стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 зменшити з 7138,24грн. до 3269,60грн. (трьох тисяч двісті шістдесят дев'ять).

В решті рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: