Єдиний унікальний номер 242/3067/15-ц Номер провадження 22-ц/775/668/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Краснощокової Н.С., Азевича В.Б.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеля-ційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа Державна установа «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про визнання дій протиправними та скасування наказу про звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_2 до ГУ МВС України в Донецькій області, третя особа Державна установа «Територіальне медичне обєднання МВС України по Донецькій області» про скасування наказу про звільнення задоволено. Визнано незаконними дії Головного управління МВС України в Донецькій області в частині звільнення ОСОБА_2 14.11.2014 року та скасовано Наказ № 401 о/с від 14.11.2014 року, виданий Головним управлінням МВС України в Донецькій області.

На вказане рішення ОСОБА_1, який діє в інтересах ГУ МВС України в Доне-цькій області, подав апеляційну скаргу та просив рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмо-вити ОСОБА_2 у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник відповідача зазначив, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки доказам, наданим представником відповідача. Так, судом було проігноровано той факт, що вже з 14.10.2014 року підпис ОСОБА_3 в якості начальника ВМЗ ГУМВС України по Донецькій області був нелегітимним.

Також представником відповідача в суді зверталась увага на той факт, що всі доку-менти, видані ВМЗ у м. Донецьку та додані до позову, викликають сумніви з приводу їх достовірності.

Важливим фактом представник відповідача вважає те, що навіть при незаконному звільненні (на думку позивача), позивач не виконувала свої посадові обовязки, нею було порушено встановлений порядок ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок, та вона повинна нести передбачену законом відповідальність.

Судом першої інстанції не врахований той факт, що апеляційним судом Донецької області в своєму рішенні від 16.12.2015 року під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 та ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Донецькій області» у справі за позовом ОСОБА_2 до Сектору медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області, правонаступником якого є ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Донецькій області», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затрим-ки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди надано правильну оцінку доказам, що стосувались роботи та звільнення ОСОБА_2 ОСОБА_4 іншого в рішенні апе-ляційного суду зазначено, що ОСОБА_2 у місто Маріуполь для подальшого виконан-ня службових обовязків не прибувала. Наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області полковника міліції ОСОБА_5 від 14.11.2014 року № 401 о/с ОСОБА_2 на підставі доповідної записки т.в.о. начальника ВМЗ ГУМВС України в Донецькій області від 13.11.2014 року була звільнена за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Представник відповідача та представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити.

Представник позивачки проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рі-шення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та пред-ставника третьої особи, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволен-ню підлягає, а оска¬ржуване рішення слід скасувати й у задоволенні позовних вимог від-мовити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових від-носинах з Відділом медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області право-наступником якого є Сектор медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій облас-ті, а з 07.11.2015 року - Державна установа «Територіальне медичне об,єднання МВС України по Донецькій області» з 18.09.2007 р. (а.с. 4)

Відповідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № НОМЕР_1 від 29.12.2014 р., виданою УСЗН Селидівської міської ради ОСОБА_2 взято на облік як особу, переміщену з району проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Донецьк вул. Куйбишева 238а-123 до м. Українськ Донецької області вул. Енгельса 58-34. (а.с.9)

Судом встановлено, що 08.10.2014 року на імя начальника Відділу медичного за-безпечення ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 від імені начальника ГУМВС України в Донецькій області направлено листа щодо проведення відповідної розяснювальної роботи серед особового складу щодо вірності присязі працівника ОВС та передислокування всього особового складу до 10.00 годин 09.10.2014 року до м. Маріупо-ля для подальшого виконання службових обовязків у звязку зі складною оперативною обстановкою, яка склалася у м. Донецьку і захопленням адміністративних будівель ОСОБА_7 області. (а.с.92)

На підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області № 1733 від 14.10.2014 ро-ку, виданого у м. Донецьк, покладено тимчасово виконання обовязків начальника Відділу медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області строком до чотирьох місяців за не вакантною посадою на майора міліції ОСОБА_8 (а.с.93)

Згідно наказу № 1 від 14.10.2014 року, виданого у м. Маріуполь, т.в.о. начальника Відділу ОСОБА_8 місцем дислокації Відділу медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області визначено: вул. Георгіївська, 70, м. Маріуполь, 87532. (а.с.90)

На підставі копії витягу з наказу № 401 о/с від 14.11.2014 року, виданому началь-ником ГУМВС України в Донецькій області у м. Маріуполі, на підставі доповідної запис-ки Відділу медичного забезпечення ГУМВС в області від 13.11.2014 року № 411, згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією) ОСОБА_2 звільнено з 14.11.2014 року. (а.с. 12)

Згідно копії витягу з наказу № 241 о/с від 28.11.2014 року, виданому начальником Відділу медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 у м. Донецьку, ОСОБА_2, звільнено з 28.11.2014 року згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. Відповідний запис за № 5 міститься у трудовій книжці позивача (а.с. 4,10)

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивіль-ній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встано-влено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16.12.2015 року встановлено, що позивач у м. Маріуполь для подальшого виконання службових обовязків не прибула і до роботи не приступила.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16.12.2015 року встановлено, що призначення майора міліції ОСОБА_8 тимчасово виконуючою обовязки на-чальника ВМЗ ГУМВС України в Донецькій області є доказом того, що повноваження начальника ВМЗ ГУМВС України в Донецькій області з 14.10.2014 року фактично виконувала майор міліції ОСОБА_8

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області № 1733 від 14.10.2014 року тимчасове виконання обовязків начальника відділу медичного забезпечення Головного управління МВС в Донецькій об-ласті покладено на ОСОБА_8 строком до чотирьох місяців за не ва-кантною посадою (а.с.93).

Таким чином на момент підпису наказу про звільнення від 28 листопада 2014 року (а.с.10) начальник відділу ОСОБА_6 на мав відповідних повноважень.

Крім того, ОСОБА_6 на мав відповідних повноважень й на підпис наказу № 208о/с від 16 жовтня 2014 року про відпустку позивачки (а.с.11), оскільки з 14 жовтня 2014 року тимчасове виконання обовязків начальника відділу медичного забезпечення Головного управління МВС в Донецькій області покладено на ОСОБА_9.

Наказом т.в.о. начальника відділу медичного забезпечення Головного управління МВС в Донецькій області покладено на ОСОБА_8 № 1 від 14 жовтня 2014 року визначено нову адресу дислокації відділу у м. Маріуполі.

Відповідно до п.4.6 Положення про відділ медичного забезпечення ГУМВС Украї-ни в Донецькій області (що діяли на час виникнення правовідносин), начальник відділу, призначає, переміщає та звільняє з посади працівників Відділу та керівників закладів ме-дичного забезпечення, окрім держслужбовців та атестованих працівників відповідно до чинного законодавства(а.с.14-16).

Але враховуючи, що відділ медичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до наказу № 2333 від 18.10.2011 року (а.с.13) є структурним підрозді-лом ГУМВС України в Донецькій області, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що звільнити позивачку мав право лише начальник Відділу, а нача-льник ГУМВС України в Донецькій області такого права не мав.

Таким чином колегія суддів вважає звільнення позивачки 28.11.2014 року було проведено не повноважною службовою особою.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду пер-шої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрун-тованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, за-явлених у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задо-воленню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст.309, ст.316 ЦПК України апеляційний суд Донецької області, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 січня 2016 року ска-сувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Міні-стерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа Державна установа «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про визнання протиправними дії ГУМВС України в Донецькій області з приводу звільнення та скасування наказу про звільнення № 401о/с від 14 листопада 2014 року від-мовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набран-ня законної сили.

Судді: