Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Боровікова А.І. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/8478/15
12 травня 2016 року Справа № 22ц/778/2297/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" (далі-Товариство) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В заяві зазначив, що з 2 вересня 2013 року він працював у Товаристві на посаді начальника відокремленого госпрозрахуноканого підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія". Наказом № 21-О від 20.10.2015 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення - догана, а 26.10.2015 року звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП з мотивів систематичного невиконання без поважних причин трудових обов'язків. Посилаючись на те, що застосоване останнє дисциплінарне стягнення та звільнення проведені з порушенням закону просив позов задовольнити.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від від 17.03.2016 року позовні вимоги відхилені.

У скарзі позивач покликав скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позов, вказуючи на те що суд неправильно провірив законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції й ухвалює нове рішення, в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм процесуального права.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача на посаді начальника відокремленого госпрозрахуноканого підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" (а.с.9).

Наказом № 21-О від 20.10.2015 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення - догана, а 26.10.2015 року звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП з мотивів систематичного невиконання без поважних причин трудових обов'язків (а.с.13.12).

Відхиляючи вимоги у справі, районний суд дійшов висновків про те, що при звільнення позивача з роботи було дотримано вимог трудового законодавства.

Втім, з такою позицією суду першої інстанції, судова колегія погодитись не може.

У Конституції України записано, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення ч.5 ст.43.

Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення.

За п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до цієї норми працівника можна звільнити лише тоді, коли він після застосування до нього стягнення не виправився і знову допустив порушення трудової дисципліни.

Вирішуючи спір на підстав ст.40 п.3 КЗпП суд повинен перевірити законність попередніх стягнень, з якими відповідач пов'язував звільнення.

Отже, звільнення за зазначеною підставою є крайнім заходом, тобто власник вправі звільнити працівника, якщо вжиті до нього раніше заходи дисциплінарного стягнення не спричиняють ніякого впливу.

Виходячи із зазначеного, за одноразове порушення трудової дисципліни, незалежно від його тяжкості, звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП не допускається.

Суд наголошує, що систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову.

За ст.139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

У разі порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ст147 КзПП).

Судом встановлено, що під час інвентаризації у підрозділі позивача виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей, з урахуванням чого, за невиконання заявником без поважних причин трудових обовязків, покладених на нього трудовим договором, винесена догана.

Окремо суд зазначає, що порушення трудової дисципліни виявлено 21.09.2015 року (а.с.13,35).

05 жовтня 2015 року було встановлено розкомплектування трактора, який був закріплений за підрозділом позивача й цей факт засвідчений актом службового розслідування від 12.10.2015 року (а.с.41,40).

За результатами перевірки розкомплектування трактору мало місце з вини ОСОБА_1.

26 жовтня 2015 року, у звязку виявленням проступком про який згадувалось, відповідач прийняв рішення про звільнення позивача з роботи за систематичне неналежне без поважних причин трудових обов'язків, оскільки до нього раніше було застосовані заходи дисциплінарного стягнення (а.с.11,12).

Як суд наголошував, необхідною умовою для звільнення з підстав п.3 ст.40 КзПП є системність, тобто працівник скоїв порушення дисципліни після накладення стягнення.

Із досліджених матеріалів слідує, що останнє порушення трудової дисципліни було виявлено 05.10.2015 року та зафіксовано актом від 12.10.2015 року, а отже до застосування заходів дисциплінарного стягнення за перше порушення трудової дисципліни (20.10.2015 року) (а.с.43).

Як підсумок з боку відповідача не були дотримані вимоги закону щодо звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст.40 КзПП.

В уразі звільнення без законних підстав працівник поновляється на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із п.5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

За цими правилами розмір середньоденного заробітку плати позивача становив 233 грн. 62 коп. (4850 грн. 16 коп. серпень + 4961 грн. 84 коп. - вересень = 9812 коп. : 2 = 4906 грн. : (20 роб. дня серпень + 22 роб. дня - вересень : 2) (а.с.56).

Загальний термін затримки вирахуваний у 134 дня.

В такому разі, до стягнення на користь позивача має бути присуджено 31 305 грн. 08 коп. (233 грн. 62 коп. х 134 дні) як середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Виходячи з наведеного, районний суд не правильно вирішив справу, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Заявлені у справі позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним наказ тимчасово виконуючого обовязки директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" ОСОБА_2 за № 22-О від 26.10.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відокремленого госпрозрахуноканого підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А".

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відокремленого госпрозрахуноканого підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" з 26.10.2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31 305 грн. 08 коп. без урахування обовязкових платежів та податків, справляння яких віднесено на відповідача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" на користь держави судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: