ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3739/16-ц
Провадження № 2/210/1583/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" жовтня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіна О.В.

за участі секретаря: Куксенко О.В.

за участю сторін не зявилися,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09.10.2010 року Позивач уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Починаючи з вересня 2010 року, позивач і відповідач стали мешкати разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка не є приватизованою, та знаходиться у державній власності. Позивач надала свою згоду на проведення реєстрації відповідача у вищевказаній квартирі. На початку 2013 року подружжя припинили подружні стосунки, і відповідач по справі забравши усі свої речі виїхав із спірної квартири. Відповідач за місцем своєї реєстрації не мешкає, у квартирі не зявляється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей його в квартирі не має. Враховуючи те, що ОСОБА_3, не мешкає у вищезазначеній квартирі, позивач просить визнати його особою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач не була присутня, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову .

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, з довідки № 17 від 30.09.2015 року, виданої Криворізькою обєднаною довідково-інформаційною службою, вбачається, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.6). Місце реєстрації відповідача також підтверджується відомостями з адресно-довідкового бюро.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.5).

Як вбачається з виписки з протоколу № 10 від 14.10. 2003 року засідання громадської комісії виконкому Дзержинської районної ради з житлових питань, змінено договір найму на 1 кімнатну квартиру № 18, житловою площею 19,0 кв.м., в будинку № 44 по вул. Косіора, укладено договір найму з гр. ОСОБА_2 зі складом сімї два чоловіки .

Статті 61-70 ЖК УРСР встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно зі ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається з наданого акту б/н від 05.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає з початку 2013 року ( а.с.).

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Таким чином відповідач понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній квартирі, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обовязки по сплаті комунальних послуг не несе. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що дійсно відповідач ОСОБА_3 не мешкає в будинку 44, кв. 18 по вул. Косіора, в м. Кривий Ріг, більше шести місяців без поважної причини, при цьому є зареєстрованим в ній, накопичується заборгованість за житлові послуги, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право на користування даною квартирою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 60, 88 ч.1, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 29, 30, 41, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 18 в будинку № 44 по вул. Косіора, в м. Кривий Ріг.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. В. Чайкіна