Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/9033/15Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є.
Пр. №22-ц/778/1292/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

за участі секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2016 року у справі за поданням Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, стягувач: ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, боржник: ФОП ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

Головний державний виконавець Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ Божко К.І. звернувся до суду із вищезазначеним поданням, в якому просив винести вмотивоване рішення про визначення частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2016 року (а.с.31) визначено, що частка боржника ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності складає 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права при її постановленні, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволенні подання Жовтневого ВДВС ЗМУЮ про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, закрити провадження у справі, стягнути державне мито на користь ОСОБА_2

У судове засідання 05 травня 2016 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, окрім представника за довіреностями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки всіх осіб, які беруть участь у цій справі, та на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу за відсутністю останніх за присутністю представника за довіреностями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника за довіреностями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця жовтневого ВДВС ЗМУЮ про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами у цій справі, керувався ст. ст. 366, 370-371 ЦК України, 379 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у провадженні державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження, № 49346233 щодо боржника ФОП ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на загальну суму 474648,37 грн. (а.с.4-5), до складу якого входять:

- виконавчий лист № 808/6519/14 від 18.12.2014 року, виданий Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 боргу в розмірі 248780,62 грн., стягувач: ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя;

- постанова № 616246 від 11.07.2014 року, видана ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про стягнення 272,00 грн. з ФОП ОСОБА_2; стягувач: ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя;

- виконавчий лист № 808/2371/14 від 25.06.2014 року, виданий Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення 15862,26 грн. з ОСОБА_2, стягувач: ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя;

- вимога № Ф-5-1703 видана 16.05.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 184728,82 грн.,

- рішення № видане 04.07.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 25004,67 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно із відповіддю Державної податкової служби України за боржником обліковуються рахунки, відкриті у банках та інших фінансових установах, згідно відповідей яких, кошти на рахунках відсутні (а.с.8-10).

Відповідно до відповіді АІС «Автомобіль» за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані (а.с.11).

Згідно із перевіркою даних електронного реєстру землеволодінь до 2012 року за боржником земельні ділянки не зареєстровані.

В силу п. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-16) за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/1 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить йому (ОСОБА_2) на праві спільної сумісної власності спільно з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП. НОМЕР_3) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) на підставі свідоцтва про права власності НОМЕР_4, виданого 01.08.2006 року Жовтневою районною адміністрацією (а.с.5).

Згідно із п. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі.

Єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 (а.с.56-57) є те, що боржником у виконавчому провадженні є ФОП ОСОБА_2, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності якого здійснена 15.10.2015 року, а тому останній вважав, що провадження у цій справі має бути закрито апеляційним судом на підставі ст. 205 ч. 1 п. 7, ст. 310 ч.1 ЦПК України.

Дійсно в силу вимог ст. 205 ч. 1 п. 7 ЦПК України суд закриває провадження у справі у разі ліквідації юридичної особи, яка була однією із сторін у справі.

В силу вимог ст. 310 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку уз закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

Проте, ці положення ЦПК України застосовуються на стадії розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій.

У даному випадку судом першої інстанції вирішувалось питання, пов'язане з виконанням, навіть, не з виконанням судового рішення у цій справі, а рішень інших органів (розділ VI ЦПК України: процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)), зокрема визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (ст. 379 ЦПК України).

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про встановлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (правова позиція Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року, яка є обов'язковою для загальних судів в силу вимог ст. 360 - 7 ЦПК України).

При цьому, ОСОБА_2 не оспорювалось у цій справі, що при визначенні йому частки у спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру АДРЕСА_1, якою він володіє спільно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4, остання складає саме 1/3 частину квартири.

Оскільки, відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо не встановлено іншого домовленістю між ними, законом та рішенням суду.

Докази того, що між боржником ОСОБА_2 було встановлено з іншими співвласниками вищезазначеної квартири інше за домовленістю між ними, законом та рішенням суду, у матеріали цієї справи суду першої інстанції не надано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав у цій справі, що частки боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в справі спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/3 частині, та, відповідно, частка боржника ОСОБА_3 складає 1/3 частина.

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, які призвели до неправильності вирішення по суті питання у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, та наявних у справі доказах.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію понесених ним судових витрат у цій справі, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Каракуша К.В.Стрелець Л.Г.