Справа № 559/1689/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтуваня своїх вимог позивач посилається на те, що з квітня 1986 року по 18 липня 1987 року він перебував у фактичних шлюбних стосунках з відповідачкою по справі. З цього часу за її згодою поселився і постійно до 18.06.2014 року проживав у жилому будинку, який розташований в м.Дубно, вул.Липинського, 3. Право власності на даний будинок зареєстровано за ОСОБА_4 18 липня 1987 року в Дубенському райвідділлі ЗАГСу він та ОСОБА_4 уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу 18.11.1988 року за письмовою згодою відповідачки він прописався постійно як член сім»ї власника в зазначений жилий будинок. З цього часу він не змінював прописку, реєстрацію та місце свого постійного проживання. Таким чином з квітня 1986 року він набув право на користування жилим приміщенням, розташованим у м.Дубно, вул.Липинського, 3 та не втратив його по даний час. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 01.04.2014 року шлюб з ОСОБА_4 було розірвано. З цього часу поведінка відповідачки по відношенню до нього змінилася. З її сторони щодо нього мають місце провокації сварок та скандалів, метою яких є викликати у нього загострення хронічних хвороб та бажання залишити будинок, заставити його змінити місце проживання. 16 червня 2014 року відповідачка ОСОБА_4 із застосуванням фізичного насильства вигнала його з дому. В цей день його донька, через різке погіршання стану здоров»я, після надання медичної допомоги, на вимогу працівників міліції змушена була забрати його без його згоди та відому до себе додому в с.Верба Дубенського району. З цього часу відповідачка в будинок його не пускає. На його намагання повернутися додому реагує агресивно, застосовує фізичну силу. Він є престаріла людина, інвалід Великої вітчизняної війни першої групи, хворіє на ряд хронічних хвороб і потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, постійного огляду лікарями , придбання ліків у аптеках, які розташовані у м.Дубно. Необхідної допомоги у с.Верба Дубенського району він отримати не може. В зв»язку з тим, що відповідачка не пускає його в будинок, він був змушений звертатися до правоохоронних органів за допомогою. Перевіривши його прописку працівники міліції порадили йому звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить зобовязати ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням №3 по вул.Липинського в м.Дубно Рівненської області та вселити його у вказаний будинок.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали свої позовні вимоги із зазначених підстав, просять задоволити позов. Пояснили, що він набув право там проживати у 1987 році. Після одруження дозвіл на це дала відповідачка. По сьогоднішній день він є прописаний за даною адресою. 18 червня 2014 року його вигнали із будинку. Після його йому стало погано, викликали міліцію, потім швидку. Викликали його дочку до міліції і сказали, щоб вона забрала його до себе, так він не має де подітися. Його забрали проти його волі. З того часу додому його ніхто не впускає. За допомогою дільничного інспектора йому вдалося забрати дещо із особистих речей з будинку. Він і не заперечує, що має частину будинку у с.Верба Дубенського району Рівненської області, але це не є місцем його проживання. Даний будинок не придатний для проживання. Там немає води, світла, газу, немає ніде поряд аптеки або лікувального закладу, який йому необхідний постійно. Він є інвалідом 1 групи.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали повністю. Пояснили, що вона дійсно має у власності даний житловий будинок. З позивачем була у шлюбі, шкодувала його і його дітей, все терпіла і прощала. Він постійно ображав, бив її і її матір. Визнала той факт, що ОСОБА_3 проживав у одній із кімнат у будинку після розлучення також. Дійсно 18 червня 2014 року між ними виник конфлікт і вона вигнала його. За порадою сусідки викликали міліцію і їй там пояснили, що вона має право не пускати його навіть у двір. Після цього, він приходив декілька разів, вивозив різні речі, просився. Вона не згідна впустити його проживати у будинку. Він має житло у с.Верба, хата поділена між ними і дочкою, нехай там і проживає.

Вислухавши доводи сторін та їх представників, свідка, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

За змістом ч.ч.2,3 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу.

Право на користування жилим приміщенням членів сім'ї власника будинку і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1987 року до 1 квітня 2014 року. (а.с.5-6,12)

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_3 у нього дійсно є у власності частина житлового будинку у с.Верба Дубенського району Рівненської області. Проте, він там не проживає. Дане житло не придатне для проживання, там немає ніяких елементарних необхідних умов для цього і він, в силу свого віку, не може їх зробити самостійно. (а.с.34)

Дана обставина не спростована відповідачем та його представником. Докази, які б свідчили про протилежне подані суду не були.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач має незадовільний стан здоров»я і потребує постійного нагляду лікарів. (а.с.4, 9-11, 47-48)

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 27 листопада 2013 року та 18 червня 2014 року позивач зареєстрований та проживає в одній із кімнат спірного будинку, умови проживання задовільні. (а.с.7-8, 51)

Допитаний у суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що знає сторін з 2014 року. Знає, що позивач проживав у цьому будинку, але через постійні конфлікти і те, що ОСОБА_4 не допускає його, не може там проживати. В середині червня 2014 року він випадково зустрівся із ОСОБА_3 у м.Дубно, із розмови дізнався, що він проживає у с.Верба. Всі речі його залишилися у будинку відповідачки і дещо він хотів забрати. Попросив проїхати з ним туди. Коли прийшли до будинку, позивач пішов у двір, пошарпав за двері і вийшла ОСОБА_6. Він просив помиритися, доживати віку разом. Вона знов згадала все йому, не впустила його в будинок. Після цього пішли у міліцію написав там заяву про це. Взагалі був двічі свідком як вона не пустила його у будинок. Одного разу він забирав свої таблетки у торбі з будинку. Всі теплі речі ОСОБА_7 залишилися у її будинку також. Позивачу необхідно там проживати, так як він постійно має спостерігатися у лікарів, має бути поблизу медичних установ в силу свого віку і стану здоров»я.

Враховуючи наведене, суд на підставі оцінених доказів встановив, що позивач подав до суду достатньо доказів тому, що він має право вселитися та користуватися спірним житловим будинком, оскільки припинення сімейних відносин із відповідачкою, як власницею будинку, не позбавляє його права користування цим приміщенням. ОСОБА_4 необхідно зобовязати не чинити йому у цьому перешкоди.

Відповідачка визнана у судовому засіданні, що не впускає його до будинку, до його кімнати з червня 2014 року і не бажає цього робити і надалі, хоча він приходить і просить про це.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, керуючись ст.ст.3, 6, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.405 ЦК України, ст.ст.9,64,156 ЖК УРСР, суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення задоволити.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням №3 по вул.Липинського в м.Дубно Рівненської області ОСОБА_3.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловий будинок №3 по вул.Липинського в м.Дубно району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: