Провадження №22-ц/784/1047/16
Справа № 490/963/15-ц Головуючий 1 інстанції: Подзігун Г.В.
Провадження № 22 ц- 784/1047/2016 р. Доповідач: Маляренко І.Б.
Категорія

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2016 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, -

ВСТАНОВИЛА:

24 грудня 2016 року Василенко Т.М. звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила визнати недійним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами по вул. Флотській, 13 у м. Миколаєві, що був укладений 15.12.2015 року між Пікінєром Д. С. та Кодановою Л. М. і посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Мавєєвою І. М., а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 27110409 від 15.12.2015 року від ПН ММНО Матвєєвої І. М. про реєстрацію права власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами.

30 березня 2016 року від представника відповідача ОСОБА_6- ОСОБА_7 надійшло клопотання про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі в частині позовних вимог до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності № 27110409 від 15.12.2015 року.

Ухвалою Центрального районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2016 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області, третя особа ОСОБА_5Г, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування зазначеної ухвали у зв'язку з порушенням судом вимог діючого законодавства.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року (в редакції, чинній на момент здійснення державної реєстрації) прийняття рішення про державну реєстрацію є публічно-правовими відносинами, а тому на підставі ст. 17 КАС України їх оскарження належить до предметної юрисдикції адміністративного судочинства.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєкти та субєкти цих прав.

Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім субєктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Тому вказані позовні вимоги, якщо вони заявлені у позові щодо нерухомого майна і не стосуються дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним не є таким рішенням і без зазначення у рішенні суду про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірний будинок не можна вважати таким, що відбувся, реальний захист права власності позивачів.

У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.

Крім того, предметом спору є не перевірка адміністративно-розпорядчих дій державного реєстратора, а зобов'язання вчинити дії, безпосередньо повязані зі спором про захист права власності і не стосуються захисту прав у контексті публічно-правових відносин. Заявлена вимога про скасування рішення про реєстрацію об'єкта нерухомого майна є похідною від визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, а тому розглядатися окремо не може.

Таким чином, висновок суду про те, що провадження у справі в частині вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень слід закрити, оскільки даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, не ґрунтується на законі.

Згідно зі ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,311,313-315 ЦПК України,

колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2016 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: