Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ПисаноїТ.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») суму вкладу до договором від 02 грудня 2014 року у розмірі 11 494 євро та 1218 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта банк» на користь ОСОБА_4 суму вкладу у розмірі 11 469,97 євро. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині відмови у стягненні коштів скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 783,94 євро.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що 03 вересня 2014 рокуміж ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» були укладені договори банківського вкладу № 4600 та № 4596 на суму вкладу 4 061,93 євро та 5 тис. євро під 7,5 % річних терміном до 03 жовтня 2014 року, а відповідач зобов'язався нарахувати у продовж дії договорів відсотки та виплатити суму депозиту після закінчення дії договорів.

Після закінчення дії цих договорів, 02 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено новий об'єднаний договір № 004-13997-021214 на суму вкладу 9 161,00 євро строком до 01 січня 2015 року під 7,25 % річних.

19 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 006-13737-190115 на суму вкладу 2 137,19 євро строком до 19 квітня 2015 року під 4,5 % річних.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив з наступного.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а у подальшому продовжено до 02 вересня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 вказаного Закону передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Так, судом встановлено, що позивач включений до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 15 червня 2015 року отримав кошти у розмірі 200 тис. грн за зобов'язаннями ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується копією витягу з реєстру вкладників ФГВФО.

08 жовтня 2015 року в газеті «Голос України» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам «Дельта Банк» та зазначена адреса для прийняття кредиторських вимог.

Позивач в установлений законом місячний строк звернувся з письмовою кредиторською вимогою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельта Банк» про виплату решти суми, яка одержана 12 жовтня 2015 року та включена до відповідного реєстру.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки права позивача захищені у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк