У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Парінової І.К.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» про визнання недійсними договорів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 26 100 грн строком на 6 місяців, а саме до 29 травня 2006 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 29 листопада 2005 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна.

На час укладання зазначених договорів позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3, яка не надавала своєї згоди на їх укладання.

Посилаючись на норми ст. 65 СК України позивач просив визнати недійсними кредитний договір та договір застави від 29 листопада 2005 року, зобов'язати відповідача прийняти від нього суму остаточної заборгованості у розмірі 20 285 грн, розстрочити цю суму, виходячи із матеріального стану сім'ї пенсіонерів на строк до 120 місяців з оплатою рівними частками по 170 грн щомісячно, зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Нессена В.А. виключити із реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна та заборонити записи про накладення заборони на відчуження ј частини квартири та автомобіля.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 29 листопада 2005 року № 3667-Д та договір застави майна від 29 листопада 20105 року № 3667-Д(З), укладені між ОСОБА_5 та КС «Дніпропетровська ощадна спілка»

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 1054 ЦК України, ст. 65 СК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - постанова), із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Відповідно до п. 25 згаданої постанови положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Діючим законодавством на час укладання спірних договорів не було закріплено обов'язкового нотаріального посвідчення договору застави рухомого майна.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: І.К. Парінова

О.В.Ступак