АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Осаулов А.А.
№ 22-ц/796/6025/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (далі - ПАТ «КБ «Стандарт») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Стандарт» заборгованість за кредитним договором № 49/КЛ-0614 від 24 червня 2014 року, що складається з: 799 408,40 грн. - заборгованість по кредиту, 94 527,30 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 84 741,20 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 9 598,58 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, а всього 988 275,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

14 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Стандарт». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що умовами договору поруки передбачено звернення кредитора з вимогою до поручителя щодо усунення порушень умов кредитного договору. Однак, позивачем не надано доказів досудового урегулювання спору. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором також було забезпечено порукою ОСОБА_3, з якої вже було стягнуто заборгованість за судовим рішенням. У розгляді справи за позовом ПАТ «КБ «Стандарт» суд не залучив позичальника.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ «КБ «Стандарт» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (банк) та ПСП «Ярина» (позичальник) було укладено кредитний договір № 49/КЛ-0614 про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії. Відповідно до умов договору ПАТ «КБ «Стандарт» відкрило позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію, в межах якої надало ПСП «Ярина» в користування грошові кошти, загальний ліміт кредитування - 2 000 000 грн., кредитна лінія відкривається з 24 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року, процентна ставка - 26 % річних.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Стандарт» у строки, що зазначені в Графіку погашення кредиту та/або Графіку зменшення загального ліміту кредитування. Згідно Графіку сторони установили періоди дії ліміту кредитної лінії: з 24 червня 2014 року по 24 грудня 2014 року - 2 000 000 грн., з 25 грудня 2014 року по 24 січня 2015 року - 1 600 000 грн., з 25 січня 2015 року по 24 лютого 2015 року - 1 200 000 грн., з 25 лютого 2015 року по 24 березня 2015 року - 800 000 грн., з 25 березня 2015 року по 30 квітня 2015 року - 400 000 грн., з 01 травня 2015 року - 0 грн.

Пунктом 4.1. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту з дня надання кредиту до дня його фактичного погашення на суму фактичного щоденного залишку заборгованості позичальника за кредитом.

Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем користування кредитом, та в день фактичного остаточного повернення кредиту (п. 4.5. кредитного договору).

Відповідно до п. п. 9.3., 9.4. кредитного договору визначено, що, за порушення встановлених цим договором строків сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісій, передбачених цим договором, до настання остаточної дати погашення, за порушення встановлених цим договором, остаточної дати погашення та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійних доходів, передбачених цим договором після настання остаточної дати погашення, банк має право нараховувати та стягувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на письмову вимогу банку, не пізніше 5-ти банківських днів з дня/дати відправлення письмової вимоги банку, пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а. с. 7-13).

В забезпечення виконання ПСП «Ярина» зобов'язань за кредитним договором 24 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та ПСП «Ярина» (боржник) було укладено договір поруки № 03/П-49/КЛ-0614 (а. с. 14-15).

Посилаючись на те, що ПСП «Ярина» неналежним чином виконує зобов'язання, 12 серпня 2015 року ПАТ «КБ «Стандарт» звернулося до суду з позовом про стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №49/КЛ-0614 про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії від 24 червня 2014 року. Відповідно до наданих ПАТ «КБ «Стандарт» розрахунків станом на 18 червня 2015 року заборгованість становить 988 275,48 грн., з яких: 799 408,40 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 94 527,30 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 84 741,20 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 9 598,58 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

В повному обсязі з рішенням суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З виписок по особовим рахункам ПСП «Ярина» розрахунку заборгованості вбачається, що ПСП «Ярина» неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором.

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості.

Колегія судді відхиляє посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що ПАТ «КБ «Стандарт» не вжило заходів досудового врегулювання спору і заборгованість за кредитом вже була стягнута з іншого поручителя - ОСОБА_3 Такі посилання не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Представник ОСОБА_2 не заперечує той факт, що рішення про стягнення заборгованості за договором на користь ПАТ «КБ «Стандарт» з ОСОБА_3 виконане. Не заперечує представник ОСОБА_2 і факту наявності заборгованості за кредитним договором, яка є предметом даного спору.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, суд першої інстанції не перевірив обсяг відповідальності поручителя та неправильно визначив період та суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14).

Укладеним з ОСОБА_2 договором поруки від 24 червня 2014 року не було визначено строку припинення поруки.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ПАТ «КБ «Стандарт» має право на стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав в межах шестимісячного строку до звернення до суду з позовом, та заборгованості, яка стягується достроково.

З позовом до суду про стягнення заборгованості ПАТ «КБ «Стандарт» звернулося лише 12 серпня 2015 року, отже з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася з 12 лютого 2015 року. Відповідно до заявлених вимог ПАТ «КБ «Стандарт» просило стягнути заборгованість по тілу кредиту та пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 25 березня 2015 року, процентів за користування кредитом - з 01 січня 2015 року, пені за несвоєчасну сплату процентів - з 11 лютого 2015 року.

Враховуючи надані позивачем розрахунки, суд першої інстанції мав стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Стандарт» заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614 про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії, яка станом на 18 червня 2015 року становить 964 340,07 грн. з яких: 799 408,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 70 610,75 грн. - заборгованість по процентам, 9579,72 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, 84 741,20 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Таким чином, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ПАТ «КБ «Стандарт».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 3565,50 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614 (про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії), яка станом на 18 червня 2015 року становить 964 340,07 грн. з яких: 799 408,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 70 610,75 грн. - заборгованість по процентам, 9579,72 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, 84 741,20 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 3565,50 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді