Справа № 302/183/16-ц
№ 2/302/103/16
Номер рядка звіту 54
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

19.04.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

секретар Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

відповідача - представник ОСОБА_2,

представник ВДВС Міжгірського РУЮ - державний виконавець Цендра В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Карпатський горизонт" про компенсацію втрати частини заробітної плати внаслідок інфляції в сумі 2835 грн. 09 коп., стягнення компенсації середнього заробітку за вимушений прогул і невиконання рішення суду за період з 08 грудня 2014 р. по 22.02.2016 р. в сумі 21953 грн. 96 коп., стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

29.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивувала так.

Позивачка працювала на підприємстві "Карпатський горизонт" з 22.05.2006 р. по 02.01.2014 р.. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2015 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто заборгованість по заробітній платі за жовтень-грудень 2013 року у розмірі 3912, 68 грн.; компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки за період роботи з 23.05.2013 р. по 30.11.2013 р. в розмірі 608,40 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.01.2014 р по 05.12.2014 р. у розмірі 15 817,76 грн. та зобов'язано ТзОВ "Карпатський горизонт" повернути ОСОБА_1 трудову книжку. Відповідач добровільно рішення суду не виконував. Рішення судів було виконано частково, в частині стягнення грошових сум в користь позивачки, після накладення арешту на майно відповідача державною виконавчою службою, а саме 29.01.2016 р. стягнуто примусово борг по зарплаті в сумі 20338,84 грн..

За порушення термінів виплати заробітної плати, згідно ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" позивачка вважає, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 2835,09 грн. Також ОСОБА_1 на підставі вимог ст. 235 ч.4, ст. 237-1 КЗпП, у зв'язку з затримкою видачі їй трудової книжки, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу - 302 дні, за період з 08.12.2014 р. по 19.02.2016 р., в сумі 20590,36 грн. та моральну шкоду в сумі 7000 грн..

Позивачка заявлений позов підтримала повністю та збільшила заявлені позовні вимоги просить суд додатково стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.02.2014 р. по 18.03.2016 р., тобто за 20 днів х 68,18 грн., в сумі 1363,60 грн.. Також ОСОБА_3 додатково пояснила, що рішення суду в частині виплати повернення їй відповідачем трудової книжки було виконано тільки після обшуку на підприємстві ТзОВ "Карпатський горизонт", де працівниками поліції було вилучено трудову книжку. За невиконання рішення суду працівниками поліції на підставі подання державного виконавця порушено кримінальне провадження за ст. 382 ч.1 КК України проти посадової особи підприємства ОСОБА_4.

Представник відповідача позов заперечив повністю просить вдмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Кодекс законів про працю України зобов'язує роботодавця здійснити остаточний розрахунок з працівником в день його звільнення. Проте, на момент звільнення ОСОБА_1 з займаної посади у ТзОВ "Карпатський горизонт", остання була відсутньою на робочому місці. Причиною звільнення позивачки стали систематичні прогули. Після звільнення ОСОБА_1 не з'явилась до ТОВ "Карпатський горизонт" для отримання остаточного розрахунку та не надала жодних платіжних реквізитів, які дали б змогу здійснити безготівкове перерахування належних ОСОБА_1 коштів. Поштові звернення до позивачки з'явитися на підприємство для отримання остаточного розрахунку та трудової книжки були нею проігноровані, заяву про направлення їй трудової книжки поштою ТзОВ "Карпатський горизонт" не надано. Тому за цих підстав відповідач вважає, що позивачка зловживає гарантованими законом правами, спрямоване на отримання компенсації за час вимушеного прогулу у зв'язку з несвоєчасною видачею трудової книжки. Окрім цього, позивачка є приватним підприємцем та отримує дохід від здійснення підприємницької діяльності.

Державний виконавець ВДВС Міжгірського РУЮ в Закарпатській області суду пояснив, що на виконанні у відділі ДВС перебувало зведене виконавче провадження № 48977954 про зобов'язання ТзОВ "Карпатський горизонт" повернути ОСОБА_1 трудову книжку та стягнення грошових сум у виді заборгованості по заробітній платі та компенсації. У наданий для самостійного виконання строк боржником не було виконано жодного рішення суду та не повідомлено його про причини невиконання. У зв'язку з чим на боржника за виконавчим проваджненням було накладено штраф та арешт на всі рахунки боржника у банківських установах. На підставі заяви стягувачки ОСОБА_1 ним було внесено подання до Міжгірського відділення поліції в порядку ст.382 КК України щодо притягнення до кримінальної відповідальності керівника ТзОВ "Карпатський горизонт" ОСОБА_4 за невиконання боржником рішень суду.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, державного виконавця , оцінивши зміст позовних вимог, заперечення відповідача, подані в справу докази сторонами на ствердження своїх позиції , копії документів з виконавчого провадження № 398/7, номер в ЄДРВП : 48977954, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015 року в цивільній справі № 302/1494/14-ц, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Карпатський горизонт" про захист трудових прав та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги ОСОБА_1 та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 та вирішено: стягнути з ТзОВ "Карпатський горизонт": заборгованість по заробітній платі за жовтень-грудень 2013 року у розмірі 3912, 68 грн.; компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки за період роботи з 23.05.2013 р. по 30.11.2013 р. в розмірі 608,40 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.01.2014 р по 05.12.2014 р. у розмірі 15 817,76 грн.; моральну шкоду в сумі 2000 грн. та зобов'язано ТзОВ "Карпатський горизонт" повернути ОСОБА_1 трудову книжку. Згідно ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2015 р. залишено без змін.

Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини встановлені судовими рішеннями в цивільній справі № 302/1494/14-ц, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Карпатський горизонт" про захист трудових прав та стягнення моральної шкоди не підлягають доказуванню.

На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2015 року, в цивільній справі № 302/1494/14-ц, 30.06.2016 р. позивачці ОСОБА_1 було видано виконавчі листи про стягнення з ТзОВ "Карпатський горизонт" на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористані дні відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та про зобов'язання ТзОВ "Карпатський горизонт" повернути ОСОБА_1 трудову книжку.

Вищевказані рішення суду про стягнення грошових коштів з ТзОВ "Карпатський горизонт" в користь ОСОБА_1 були виконані в примусовому порядку через орган виконавчої служби 29.01.2016 року.(а.с.21). Рішення суду в частині повернення позивачці трудової книжки виконано відповідачем тільки після порушення кримінального провадження відносно посадової особи ТзОВ "Карпатський горизонт" за ст. 382 ч.1 КК України, а саме 18.03.2016 року під час обшуку приміщення ТзОВ "Карпатський горизонт" працівниками поліції було виявлено трудову книжку позивачки та приєднано таку до матеріалів кримінального провадження, даний факт не оспорений сторонами.

Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-144 цс13, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги позивачки в цивільній справі № 32/1494/14-ц щодо невиплати їй при звільненні заборгованості по заробітній платі за жовтень-грудень 2013 року судом задоволено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2015 р., яке набрало законної сили, визначено середньоденну заробітну плату позивачці ОСОБА_1, яка становить 68,18 грн. та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.01.2014 р. по 05.12.2014 року в розмірі 15 817,76 грн.

Отже, з врахуванням вищенаведеного та тих обставин, що позивачці проведено остаточно виплату заборгованості по заробітній платі за рішенням суду 29.01.2016 року, рішення суду в частині видачі позивачці трудової книжки виконано тільки 18.03.2016 року компенсації підлягає 68,18 грн. х 322 роб. днів (за період з 08.12.2014 р. по 18.03.2016 р.) = 21953,96 грн. з відрахуванням усіх обов'язкових платежів.

Згідно ст.2, ст.3 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" позивачка має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Розрахунок суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Наведений письмовий розрахунок суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції позивачкою суд визнає правильним, такий не оспорений представником відповідача. За таких обставин з відповідача на користь позивачки слід стягнути грошову сумі в розмірі 2835,09 грн. компенсації втрати заробітної плати внаслідок несвоєчасної виплати.

Суд вважає, що вимоги позивачки про моральне відшкодування в сумі 7000 грн. підлягають частковому задоволенню. Позивачка довела, що психічно страждає від того, що відповідач добровільно не виконав рішення суду, не видав їй трудову книжку у зв'язку з чим вона змушена була звертатися із заявою про порушення кримінального провадження відносно винної особи.

Отже, позивачка втратила нормальні життєві зв'язки. Натомість розмір морального відшкодування , заявлений позивачкою, суд визнає завищеним. З урахуванням суми втраченого заробітку, визначеного як компенсація, терміну невиконання судового рішення про видачу трудової книжки, з врахуванням принципу добросовісності, розумності та справедливості, достатнім розміром морального відшкодування ОСОБА_1 слід визначити суму 3000 грн..

Заперечення відповідача суд відхиляє, оскільки таке не підтверджено жодним доказом (поштовими повідомленнями, викликами позивачки до ТзОВ "Карпатський горизонт", відомостями про нарахування грошових сум за рішеннями суду в добровільному порядку), рішення суду в справі № 302/1494/14-ц в добровільному порядку на вимогу державного виконавця відповідачем виконані не були. Згідно ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог і заперечень. Окрім цього, наведені відповідачем обставини у запереченні досліджувалися судом в цивільній справі № 302/1494/14-ц та спростовані при винесенні процесуальних рішень судом першої інстанції та апеляційної, які набрали законної сили.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивачка є приватним підприємцем та отримує дохід від здійснення підприємницької діяльності не звільняє відповідача від обов'язку щодо своєчасної виплати заробітної плати працівнику та заборгованості по заробітній платі на день звільнення. Окрім цього, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 05.06.2013 року, тобто до дня звільнення її відповідачем з займаної посади на ТзОВ "Карпатський горизонт".

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними міжнародного права".

Мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, Європейський Суд з прав людини включає до мирного володіння своїм майном виплати за трудовим договором та інші виплати. Прикладом є справа "Баландіна проти України" (заява N 16092/05, рішення від 6 грудня 2007 року) в якій встановлено порушення статті 1 Першого протоколу щодо мирного володіння своїм майном, коли справа стосувалась заборогованості щодо виплати заробітної плати.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, аналізу практики ЄСПЛ, яка є обов'язковою для застосування національними судами, слід відзначити, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковим та такими, що підлягають виконанню судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Держава Україна як учасник цієї Конвенції в особі компетентних органів зобов'язана забезпечити захист прав людини, в тому числі і громадянам України відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та законодавства України.

Судові витрати у виді судового збору з визначенням двох позовних вимог майнового і не майнового характеру підлягають стягненню в такому порядку. Позивачка при зверненні до суду оплатила судовий збір в сумі 551,20 грн. за позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення моральної шкоди, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути цю суму відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. Також з відповідача в користь держави за ставками, передбаченими законом "Про судовий збір" та згідно ч.3 ст.88 ЦПК України слід стягнути судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково

Стягнути з ТзОВ "Карпатський горизонт" в користь ОСОБА_1:

- 2835,09 грн. компенсації втрати заробітної плати внаслідок несвоєчасної її виплати;

- 21953 грн. 96 коп. компенсації втраченого середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні і несвоєчасну видачу трудової книжки;

- 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, всього стягнути 27789,05 (двадцять сім тис. сімсот вісімдесят дев'ять грн. 05 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТзОВ "Карпатський горизонт" судові витрати:

- в користь ОСОБА_1 в сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.);

- в користь держави сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.);.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5