Справа № 346/614/16-ц
Провадження № 22-ц/779/975/2016
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д. Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Яремина О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», треті особи: колективне підприємство «Казка», ТзОВ «Лаванда», реєстраційна служба Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3. на підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1 Івано-Франківської області як незаконну.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що є співвласником частин підвального приміщення в будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року. Разом з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 має у власності приміщення площею 2,5 кв.м, яке виділено реально, а також у спільному користування приміщення 22, 4 кв.м. Рішенням суду не визначено їх ідеальної частки та ідеальної частки всіх співвласників, окрім ОСОБА_3., яка має у власності 90,4 кв.м, На даний час у провадженні Коломийського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до нього та інших співвласників про припинення права на частку в майні. З приєднаних до справи документів йому стало відомо про державну реєстрацію прав, переданих у власність відповідачу 90,4 кв.м підвального приміщення, що визначено в ідеальній частці як 62/100 частини всього підвалу, всупереч Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, оскільки підрахунок ідеальної частки проведено неправильно. Рішенням суду від 26 квітня 2010 року встановлено, що загальна площа підвального приміщення становить 187, 6 кв.м, а тому 90,4 кв.м становлять 48/100 частин підвального приміщення, а не 62/100 від загальної площі підвалу, тому ідеальна частка відповідача неправомірно збільшена на 14/100 частин підвалу.

Позивач вважає, що при такій реєстрації порушено співвідношення площа-частка, що не буде відповідати одиниці і така реєстрація неможлива відповідно до Інструкції, яка передбачає, що право кожного співвласника у спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається у простих правильних дробах, при цьому вказані у правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

При такій реєстрації частки відповідача порушено його право як співвласника на належну реєстрацію своєї частки та належне визначення часток кожного співвласника та часток спільного користування. Неправильне визначення частки одного співвласника тягне за собою неправильне визначення часток всіх співвласників.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове, яким скасувати реєстрацію права власності на підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1 як незаконну.

Апелянт у скарзі зазначає, що висновки суду щодо недоведеності порушення його прав не відповідають обставина справи.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року має преюдиційне значення щодо встановлення загального розміру підвалу площею 187, 6 кв. м, яка є основою для математичних розрахунків часток співвласників. Суд погодився з його доводами щодо неправильності визначення частки, а відмовив в позові тільки тому, що він не довів порушення своїх прав на реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_8 по 31/100 частині, а пізніше за ОСОБА_3 - 62/100 частини. Вважає, що повністю довів факт порушення своїх прав, що саме незаконна реєстрація за ОСОБА_3 більшої частки, ніж є насправді, слугувала підставою для звернення ОСОБА_3 до нього з позовом про припинення його частки. Зазначений позов розглядається зараз в Коломийському міськрайонному суді, і даний факт є одним із основних аргументів задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Крім того, зареєстрована Коломийським МБТІ ідеальна частка спірного приміщення за ОСОБА_3 унеможливить проведення державної реєстрації прав власності іншим співвласникам, в тому числі і йому, оскільки у разі подальшої реєстрації всі зареєстровані частки разом становитимуть понад одиницю.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який вимоги скарги підтримав, представників відповідачів, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ні позивачем, ні його представником не доведено, в чому полягає незаконність оспорюваної ним реєстрації і яким чином вона порушує права позивача як співвласника підвального приміщення. Припущення позивача про те, що існування оспорюваної реєстрації права власності відповідачки на виділену їй частку може порушити в майбутньому його права та інших співвласників є надуманим і не підтвердженим. Позивач визнав, що він не звертався до органу реєстрації про здійснення реєстрації його права як співвласника на належну частину підвального приміщення, а представник обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» підтвердив, що у разі звернення його частка відповідно до присудженої площі буде зареєстрована.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року ОСОБА_3. та ОСОБА_8 виділено в натурі частину підвальних приміщень, що по АДРЕСА_1, площею 90, 4 кв.м, що становить 62/100 частини загального розміру даного приміщення відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 квітня 2008 року. Даним судовим рішенням виділено ОСОБА_2 та іншим співвласникам частину підвального приміщення площею 2,5 кв.м. Частину підвального приміщення, загальна площа якої становить 22,4 кв.м, що складає 15/100 залишено у спільному користуванні всіх співвласників будинку.

Визначаючи площі та ідеальні частки суд першої інстанції при розгляді справи у 2010 році взяв до уваги крім письмового висновку і пояснення експерта, що від загальної площі підвального приміщення 187,6 кв.м віднято площу 42,2 кв.м, яка вже була викуплена ОСОБА_9, тому для визначення частки взято за ціле площу 145,4 кв.м, яка від присудженої площі і становить 62/100 частин (90,4 х 100 : 145,4).

Представник обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції підтвердив, що у такий ж спосіб визначалась частка при реєстрації прав сторонам 18 квітня 2012 року, тому у разі подальшої реєстрації всі зареєстровані частки разом не становитимуть понад одиницю.

Листом №59243 а від 22 липня 2011 року ОКП «Коломийське МБТІ» повідомляло відповідача ОСОБА_3. про те, що зареєструвати її право власності на вищевказану частину підвального приміщення немає можливості у зв'язку з тим, що у зазначеному рішенні суду від 26 квітня 2010 року власникам вказані дві частки нерухомого майна - окрему частку основної частини підвальних приміщень та окремо - приміщень спільного користування, а також те, що площі підвальних приміщень не відповідають матеріалах технічної інвентаризації. Відповідно до п. 3.8 абз. 2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстратору БТІ забороняється самостійно вносити зміни до відомостей про заявлені права.

У витягу про державну реєстрацію, виданому 18 квітня 2012 року ОКП «Коломийське МБТІ» вказано, що на підставі рішення суду від 26 квітня 2010 року за ОСОБА_8 та за ОСОБА_3. того дня зареєстровано право власності кожної з них на 31/100 частину зазначеного нежилого (підвального приміщення), форма власності - приватна спільна часткова.

Згідно договору дарування, посвідченого 31 липня 2013 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7412878, виданим нотаріусом, ОСОБА_8 подарувала належну їй 31/100 частину спірного нежитлового приміщення ОСОБА_3.

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, право кожного співвласника у спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається у простих правильних дробах, при цьому вказані у правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта