УхвалА

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2015 року між нею та публічним акціонерним товариством «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк») укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір банківського вкладу), за умовами якого відповідач відкрив на її ім'я вкладний депозитний рахунок для розміщення вкладу у іноземній валюті у розмірі 8 тис. доларів США на строк до 10 березня 2015 року зі сплатою 9,25 % річних. Крім того, згідно з п. 2.7 вищевказаного договору банком було відкрито на її ім'я рахунок для зарахування процентів.

Вказувала про те, що на депозитному рахунку та рахунку для зарахування процентів знаходились її грошові кошти у розмірі 4 219 доларів 61 цент США. Відповідачем на її звернення про повернення коштів було відмовлено та повідомлено про ліквідацію банку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ «Златобанк» на її користь грошові кошти у розмірі 4 219 доларів 61 цент США, з яких 4 175 доларів 86 центів США, що знаходяться на депозитному рахунку; 78 центів США, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1; 42 долара 97 центів США, що знаходяться на рахунку для зарахування відсотків.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди,вірно застосувавши положення п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського вкладу, де позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про здійснення виплати грошових коштів за вищевказаним договором у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, посилання позивача на недоплачену суму вкладів безпідставні, оскільки ним не заперечувався факт отримання від Фонду 200 тис. грн відшкодування коштів за вкладами, що відповідає вимогам ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та сумі граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

О.В.Закропивний