АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/200/16-ц 22-ц/774/764/К/16
Справа № 212/200/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/764/К/16 Пустовіт О.Г.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Соколан Н.О.,

секретар - Маслова К.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, вона отримала професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 14.07.2015 року їй первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 35%, з 30 червня 2015 року по 01 липня 2016 року, з датою переогляду 01 червня 2016 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила суд стягнути на її користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок відшкодування моральної шкоди 275000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - 15000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн. У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнути з відповідача на її користь 20000 грн. без утримань податку з доходів фізичних осіб.

Зокрема, на думку апелянта, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також, представник позивача вважає, що визначаючи розмір моральної шкоди, судом не враховано, відсоток втрати працездатності позивача, характер її професійного захворювання, наявність постійного погіршення здоров'я. Крім того, судом не взято до уваги, пов'язані з хворобою моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в житті позивача та ступінь вини відповідача, оскільки професійне захворювання було отримано ОСОБА_5 внаслідок порушення ПАТ «Кривабасзалізрудком» законодавства з охорони праці.

Окрім цього, апелянт посилається на те, що судом не враховано, тяжкості наслідків, які настали для здоров'я позивача, відсутності позитивної динаміки покращення стану позивача та постійного характеру страждань ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог.

Зокрема, представник відповідача вважає, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні нею професійного захворювання, оскільки у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання, вказано, що конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, позивача встановити неможливо.

Також, на думку апелянта, судом не враховано, що позивач з власної волі виконувала роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Крім того, представник відповідача посилається на те, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об'єктивним явищем.

Апелянт зазначає, що відповідач забезпечував ОСОБА_5 засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства.

Також, представник ПАТ «Кривбазалізрудком» вказує, що судом не враховано, що причиною звільнення позивача було її власне бажання, у зв'язку з виходом на пенсію.

Крім того, представник відповідача вказує, що судом було неправильно визначено розмір судового збору, який стягнуто з ПАТ «Кривбазалізрудком» на користь держави.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга представника відповідача ПАТ «Кривбазалізрудком» - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5,працюючи в період з 05 квітня 2004 року по 22 липня 2014 року, в шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики на шахті «Родіна» ПАТ «Кривбазалізрудком», отримала професійне захворювання. (а.с.26а-29)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини, протокол №393 від 10 березня 2015 року у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 переважно справа, шийна С5-С7, білатерально, глубше справа, з вираженими статико - динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних (ПФ першого - другого ступеня), і ліктьових (ПФ першого - другого ступеня) суглобів, двобічного плечолопаткового періартрозу ( ПФ першого - другого ступеня) М54.1; хронічний (пиловий) бронхіт ЛН першої ст., J44. (а.с.11)

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22 травня 2015 року причиною зазначеного професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни - 12 при гранично допустимій до 10; робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 300/ понад 300, % зміни - 32.25/4,37 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 300), кількість за зміну: 308 при гранично допустимих до 100; аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м. куб: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 5,8 при гранично допустимій до 2,0), внаслідок неможливості використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації, у зв'язку з технологічним обмеженням робочого простору; недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем аспірації та режимів експлуатації гірничого обладнання, що виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці». (а.с.6-9)

Висновком МСЕК від 14.07.2015 року (а.с.10) ОСОБА_5первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 35%, з 30 червня 2015 року до 01 липня 2016 року, з датою переогляду 01 червня 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеня втрати професійної працездатності, їй спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, який не забезпечив позивачу безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим вона отримала професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими нею на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 22 травня 2015 року, причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних і шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об'єктивним явищем.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_5, встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача протягом 10 років 3 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання. У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні нею професійного захворювання, оскільки у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання, вказано, що конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, позивача встановити неможливо, відхиляються колегією суддів.

Посилання представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» на неврахування судом першої інстанції того, що позивач з власної волі виконувала роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування професійного захворювання від 22 травня 2015 року, складеного комісією з розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та затвердженого в.о. Головного державного санітарного лікаря м. Кривого Рогу, який міститься у матеріалах справи.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує її життєву активність і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» забезпечував ОСОБА_5 засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Факт того, що причиною звільнення позивача було її власне бажання, у зв'язку з виходом на пенсію, не впливає на право позивача на відшкодування завданої їй моральної шкоди у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло внаслідок незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці, тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів саме у ПАТ «Кривбасзалізрудком», відсоток втрати нею професійної працездатності, стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційних скарг про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції не враховано відсоток втрати працездатності позивача, характер її професійного захворювання, наявність постійного погіршення здоров'я, пов'язані з хворобою моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в житті позивача та ступінь вини відповідача, тяжкості наслідків, які настали для здоров'я позивача, відсутності позитивної динаміки покращення стану позивача, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо визначення справедливої грошової компенсації ОСОБА_5 завданої їй моральної шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не дотримався норм ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на момент подання позовної заяви, якою визначено, що за подання позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій частині знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Отже, на думку колегії суддів, розмір судового збору, стягнутого судом першої інстанції з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави, необхідно зменшити з 1378 грн. до 551,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 підлягає відхиленню, апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» - частковому задоволенню, а рішення суду має бути змінено в частині вирішення питання про визначення розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦК України, зменшивши його з 1378 грн. до 551,20 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому в цій частині воно має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2016 року в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, змінити, зменшивши його з 1378 грн. до 551,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Н.О.Соколан