У Х В А Л А

11.05.2016 Справа №607/4941/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом виділення у власність позивача приміщення школи перукарського салону по вул. Н.Яремчука, 27 в місті Тернополі, земельної ділянки по вулиці Березовій, 18 в місті Тернополі, кадастровий номер :02:008:0175, та шляхом виділення у власність відповідача домоволодіння АДРЕСА_1 в будинку №38 у смт. Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, присудивши до сплати відповідній стороні різницю у вартості виділеного майна.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не вказано ціни позову, хоч позивачем заявлено вимоги майнового характеру.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Дійсної вартості спірного нерухомого майна, яке позивач просить виділити у власність сторін, та відповідних доказів на підтвердження її розміру в позовній заяві не зазначено. З метою встановлення дійсної вартості спірного нерухомого майна позивач вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності щодо визначення вартості даного нерухомого майна.

Посилання позивача на те, що ціна позову не може бути визначена не обґрунтовано жодними доказами, зокрема, що позивач позбавлений можливості отримати ці відомості в субєктів, які вправі проводити оцінку майна (до прикладу, зверталися них з приводу надання такої оцінки, однак з обєктивних причин їм було відмовлено в цьому).

При цьому суд звертає увагу на те, що інвентаризаційна вартість, зазначена у технічному паспорті на майно, не є його дійсною вартістю.

При пред'явленні зазначеного позову позивачем ОСОБА_1 сплачено 4134 гривень судового збору.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином судовий збір сплачено позивачем з порушенням вимог закону, оскільки при визначенні його розміру не враховано ціни позову, визначеної з урахуванням дійсної вартості спірного нерухомого майна.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 заявив вимоги про поділ майна подружжя, шляхом виділення у власність позивача та відповідача нерухомого майна. Однак, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу кожна особа самостійно вирішує звертатися їй до суду чи ні за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право заявити позовні вимоги належить позивачу.

Позивачем згідно поданої заяви є лише ОСОБА_1, а позовні вимоги заявлені також щодо виділення у власністьвідповідача нерухомого майна, що не відповідає викладеним вище вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, зокрема:

1)визначити та вказати в позовній заяві ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного майна;

2)зазначити докази на підтвердження ціни позову;

3)сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру, з урахуванням ціни позову, визначеної, виходячи з дійсної вартості спірного майна, та з урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру судового збору, на розрахунковий рахунок: 0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012, призначення платежу судовий збір, код 02886692, пункт 1.1., та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя