Ухвала

іменем україни

18 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення сум за договорами банківських вкладів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення сум за договорами банківських вкладів.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 листопада 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 009-02505-251114 «Коло друзів 2014 для пенсіонерів», відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 17 000 дол. США, зі строком до 30 листопада 2015 року включно зі ставкою 11,25 % річних.

Крім того, 06 січня 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 001-02504-060115 «Найкращий від Миколая», відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 8 000 євро, зі строком до 05 липня 2015 року включно зі ставкою 4,5 % річних.

Зазначав, що звернувшись до ПАТ «Дельта Банк» із заявами про повернення сум за банківськими вкладами, відповідач у добровільному порядку кошти не повернув.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути на його користь кошти за договором банківського вкладу № 009-02505-251114 в розмірі 17 000 дол. США, що еквівалентно 394 060 грн та відсотки за вкладом в сумі 1 913 дол. США, що еквівалентно 44 575 грн 14 коп. та кошти за договором банківського вкладу № 001-02504-060115 в сумі 800 євро, що еквівалентно 202 480 грн та відсотки за депозитним вкладом сумі 360 євро, що еквівалентно 9 112 грн, а всього 650 227 грн 14 коп.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимог та просив стягнути з відповідача на його користь суму вкладів у розмірі 538 551 грн 23 коп., зазначивши, що йому банком у червні 2015 року було виплачено 40 455 грн 14 коп., які знаходились на його картковому рахунку.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що у період звернення позивача до банка про повернення банківського вкладу, у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена тимчасова адміністрація, а згодом прийнято рішення про ліквідацію банка, та з урахуванням того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було здійснено позивачу гарантовану виплату в граничному розмірі 200 000 грн, на підставі того, що інша частина вкладу підлягає поверненню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана