У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду про стягнення з нього на користь

ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення був виданий 3 листопада 2000 року, а пред'явлений до виконання у жовтні 2015 року, при цьому ОСОБА_4 телефоном запевнила боржника ОСОБА_3, що не зверталась до виконавчої служби із зазначеною заявою про примусове виконання рішення суду. Тому ОСОБА_3 просив суд відстрочити виконання рішення суду до моменту приїзду ОСОБА_4 до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-3481, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 3 листопада 2000 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2016 року, в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду в зазначеній справі відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно враховував положення ст. 373 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження причин для відстрочення виконання судового рішення.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

11 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від

3 березня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна