Єдиний унікальний номер 235/5009/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1838/2016
Головуючий в 1 інстанції Хмельова С.М.
Доповідач Никифоряк Л.П.
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» за участі третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську про стягнення моральної шкоди, в якій подано апеляційну скаргу Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві поданій до суду 02 серпня 2016 року ОСОБА_1 просив стягнути моральну шкоду спричинену йому в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» /надалі Товариство/ в розмірі 70000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 01 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Товариства моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

В апеляційній скарзі представник Товариства просив рішення скасувати та відмовити в позові вказуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин зазначених в підтвердження позову.

Заслухавши доповідача, за відсутності сторін від яких надійшли письмові клопотання про розгляд справи без їх участі, також за відсутності третьої особи повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити за таких підстав.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 отримав професійне захворювання за час виконання ним трудових обовязків у Товаристві та право позивача на виплату моральної шкоди виникло з часу встановлення йому МСЕК від 01 липня 2015 року стійкої втрати працездатності 65% із яких 30% за хронічною поперековокрижовою радикулопатією та 15% хронічний бронхіт, встановлених вперше, також встановлено третю групу інвалідності, та діючим на час виникнення правовідносин законодавством був передбачений обов'язок саме Товариства сплатити моральну шкоду потерпілому.

З урахуванням характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач та стану його здоров'я, суд стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Задовольняючи позов, суд керувався статтею 2371 Кодексу законів про працю України та виходив із того, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і проводиться у разі, якщо порушення законних прав особи призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Порушення прав позивача в судовому засіданні підтверджено письмовими доказами, зокрема актом МСЕК від 11 квітня 2013 року яким первинно встановлено втрату професійної працездатності 35% через травму отриману 18 грудня 2012 року, та 20% втрати професійної працездатності, повторно через травму отриману 23 жовтня 1998 року, загалом 55%, також встановлено третю групу інвалідності.

Повторним оглядом МСЕК від 07 квітня 2014 року підтверджено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Оглядом МСЕК від 01 липня 2015 року встановлено 65%, які 30 червня 2016 року встановлено безстроково за сукупністю 65% з яких 5% через трудове каліцтво від 23 жовтня 98року, 15% трудове каліцтво від 18 грудня 12року, 30% за хронічною поперековокрижовою радикулопатією та 15% хронічний бронхіт, також безстроково встановлено третю групу інвалідності.

Актом за формою П-4 про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 червня 2015 року /а.с. 17-19/, встановлено, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом промислового фактора - вугільного пилу та важкістю праці, параметри яких перевищували допустимі величини.

Відповідно до ч.1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Тобто, виходячи із змісту наведених норм, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу саме Товариством, та врахував при цьому, що позивачу у звязку із професійним захворюванням встановленим МСЕК від 30 червня 2016 року - 65% стійкої втрати працездатності та третя група інвалідності безстроково /а.с. 27/.

Також вирішуючи спір, судом першої інстанції повно встановлені обставини, які враховуються для визначення розміру моральної шкоди та суд дав оцінку наданим сторонами доказам.

Так, при задоволенні позовних вимог суд прийняв до уваги, що професійне захворювання у позивача виникло в період роботи у відповідача, оскільки період його роботи у відповідача також можна вважати тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом вугільного пилу, важкістю праці, що є порушенням права позивача на безпечні і здорові умови праці.

Саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із трудовим каліцтвом від 18 грудня 2012 року і професійними захворюваннями, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідачем не доведено обставин того, що професійне захворювання настало у позивача в період його роботи на іншому підприємстві та не доведено дотримання вимог ст.ст. 153, 158 КЗпП України.

При задоволенні позовних вимог суд прийняв до уваги, що згідно положень наведених норм, відшкодування моральної (немайнової) шкоди незалежно від відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту особистих немайнових прав працівника та моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Та розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин встановлених при розгляді справи, які мають істотне значення, зокрема документальних доказів щодо проходження позивачем лікування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, розмір відшкодування визначений судом на підставі наявних у справі доказів, та відповідає принципам розумності та справедливості, з огляду на що, доводи апеляційної скарги відповідача не знаходять підтвердження, позивач не навів жодного аргументу чи доказу здатного переконати апеляційний суд дійти іншого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: