Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2016 Справа №607/16430/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Стельмащука П.Я.

-секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору поруки та позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору поруки №1 від 25.02.2009р. укладеного від імені ОСОБА_1 з АКІБ «УкрСиббанк». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2009р. від його імені було укладено договір поруки №1, сторонами якого зазначено АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, в якості поручителя. Зазначає, що він ніколи не укладав жодних договорів поруки, в тому числі і договору поруки №1 від 25.02.2009р. котрий укладений в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №0, що укладався між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» від 27.07.2007р.

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд із позовом, який згодом уточнило, до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 288162,64 швейцарських франків, з яких: 174168,00 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 113994,64 швейцарських франків заборгованість по процентам, а також пені за неналежне виконання умов кредитного договору у розмірі 160381,73грн., з яких: 45198,74грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 115182,99грн. пеня за прострочення процентів. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 27.07.2007 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно умов даного договору, остання отримала від позивача кредитні кошти у розмірі 180000,00 швейцарських франків, із розміром відсоткової ставки 8,99 % річних, із терміном повернення коштів не пізніше 25.07.2028 р. У забезпеченні виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 25.02.2009р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 1, згідно якого відповідач несе солідарну відповідальність по зобовязаннях за кредитним договором перед позивачем, у випадку порушення зобовязань кредитного договору відповідача ОСОБА_2 Однак, відповідачі не виконують взятих на себе зобовязань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 04.11.2014року об'єднано в одне провадження позов ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк про визнання недійсним договору поруки із позовом ПАТ УкСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 27 липня 2007року.

У судове засідання представник позивачів-відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки задовольнити, а в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, застосувавши строки позовної давності .

Представник відповідача позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності банку.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

27.07.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно умов кредитного договору, АКІБ «УкрСиббанк» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 180000,00 швейцарських франків, із розміром відсоткової ставки 8,99 % річних, а ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит частинами і сплатити відсотки та виконати інші зобовязання за кредитним договором у повному обсязі до 25.07.2028 р.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 180000,00 швейцарських франків, на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковий до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Пунктами 3.5.1 договору передбачено, що позичальник зобовязується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також, повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах передбачених цим договором.

Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів.

Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики.

Згідно п.4.1 договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, згідно умов даного договору.

Таким чином, заборгованість за договором становить 288162,64 швейцарських франків, з яких: 174168,00 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 113994,64 швейцарських франків заборгованість по процентам, а також пеня за неналежне виконання умов кредитного договору у розмірі 160381,73грн., з яких: 45198,74грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 115182,99грн. пеня за прострочення процентів.

Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що кореспондується із положеннями кредитного договору, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 25.02.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 1, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність по зобовязаннях за кредитним договором перед банком, у випадку порушення зобовязань кредитного договору ОСОБА_2

Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 15.12.2015року №1.1-330/15 підписи від імені ОСОБА_1 в рядках «Поручитель» оригіналу договору поруки №1 від 25.02.2009року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» виконані не ОСОБА_1. Встановити ким, ОСОБА_2, чи іншою особою виконані дані підписи не вдалося можливим.

Відповідно до вимог ч.ч.1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За нормами ч.ч.1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, . підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_1 не підписував договір поруки №1 від 25.02.2009року, а тому його позов слід задовольнити, шляхом визнання договору поруки №1 від 25.02.2009року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 недійсним.

В свою чергу, станом на дату розгляду справи ОСОБА_2 не подано, а судом не здобуто доказів сплати боргу, відтак, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 27.07.2007р. в розмірі 288162,64 швейцарських франків, з яких: 174168,00 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 113994,64 швейцарських франків заборгованість по процентам, а також пені за неналежне виконання умов кредитного договору у розмірі 160381,73грн., з яких: 45198,74грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 115182,99грн. пеня за прострочення процентів, оскільки підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами.

Суд не приймає до уваги заяву ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, оскільки кредитним договором №0 від 27.07.2007р. та додатком №1 до нього передбачено, що кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 25.07.2029року та п.8.8 кредитного договору встановили, що строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання договору сторонами) до повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Щодо позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору поруки: сплачено судового збору - 243 грн., витрати на судову почеркознавчу експертизу - 6768 грн., позов задоволено, отже з ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути 243грн. судового збору та 6768грн. витрат за проведення судової експертизи.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, в частині стягнення з ОСОБА_1 відмовлено, судовий збір сплачений в сумі 3654 грн., отже його слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 10, 60, 88, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049,1050,1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору поруки задовольнити.

Визнати договір поруки №1 від 25.02.2009року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 - недійсним.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 27.07.2007р. в розмірі 288162,64 швейцарських франків, з яких: 174168,00 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 113994,64 швейцарських франків заборгованість по процентам, а також пеня за неналежне виконання умов кредитного договору у розмірі 160381,73грн., з яких: 45198,74грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 115182,99грн. пеня за прострочення процентів.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 243 грн. судового збору та 6768грн. витрат за проведення судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3654 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я. Стельмащук