Справа №577/1038/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/903/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Конотопської районної ради Сумської області, Красненської сільської ради Конотопського району Сумської області, треті особи: Конотопська міська державна нотаріальна контора, Конотопське міськрайонне управління юстиції, управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області, ОСОБА_5, про визнання права власності на фермерське господарство та визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому доводять, що їх батькові ОСОБА_3 була надана земельна ділянка, загальною площею 48, 7 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Конотопського району Сумської області, для ведення селянського (фермерського) господарства без встановлення строку і є обєктом спадкування та входить до єдиного майнового комплексу фермерського господарства «Стеценко Іван Іванович».

Вказують, що при оформленні права на спадщину державним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його представника та представнитка ОСОБА_4 - ОСОБА_6, ОСОБА_5, а також сільського голови Красненської сільської ради ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші особи, які брали участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності між спадкодавцем ОСОБА_3 та Красненською сільською радою договірних відносин з користування земельною ділянкою площею 48,7 га, що унеможливлює задоволення позову про визнання права спадщини на право постійного користування такою землею, а також відсутності правовстановлюючих документів на фермерське господарство як цілісний майновий комплекс, відтак і відсутності підстав для визнання за позивачами права спадщини на фермерське господарство.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно з вимогами ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Виходячи з положень ст. 182 ЦК України, до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських земель (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій).

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЗК України).

Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2015 року помер ОСОБА_3.

Після померлого відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 48,7 га, що розташована на території Красненської сільської ради Конотопського району для ведення селянського господарства на підставі державного акта на право постійного користування землею, виданого Красненською сільською радою 02 листопада 1993 року на підставі рішення цієї ради від 20 липня 1993 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів за №12.

Крім того, до складу спадкового майна входить селянське (фермерське) господарство «Стеценко Іван Іванович», що знаходиться за адресою: вул.Польова, 22 с.Красне Конотопського району Сумської області, засновником та головою якого був померлий ОСОБА_3

Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України, є дружина померлого ОСОБА_5, син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4

Згідно статуту фермерського господарства «Стеценко Іван Іванович», створеного та зареєстрованого розпорядженням голови Конотопської районної ради №46 від 15 листопада 1993 року з послідуючими змінами та доповненнями, засновником господарства є ОСОБА_3. Головою господарства-член господарства (син) ОСОБА_3, членами господарства: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_4 (дочка).

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 бажають продовжити діяльність фермерського господарства після смерті батька, однак 11 грудня 2015 року Конотопською міською державною нотаріальною конторою їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 48,7 га, переданої для ведення селянського (фермерського) господарства.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів й позивачами, у порушення ст.ст.10, 60 ЦПК України, як суду першої, так і апеляційної інстанції таких не надано на підтвердження користування спадкодавцем земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) площею 48,7 га саме на підставі договору, а також документів на право власності на фермерське господарство як цілісний майновий комплекс.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, оскільки затвердження засновником статуту фермерського господарства і його реєстрації як юридичної особи ще не свідчить про набуття таким господарством статусу цілісного майнового комплексу, який є нерухомим майном й підлягає державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Колегія суддів також уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і проте, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, наданою померлому ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, надавав йому лише право користування нею.

У той же час, позивачі не позбавлені права звернутися до власника спірної земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею, а також зареєструвати фермерське господарство як цілісний майновий комплекс (нерухоме майно).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -(підпис)

Судді - (підписи)

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду Сумської області М.В.Гагін