Справа № 131/2308/13-ц Провадження № 22-ц/772/1264/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантінвест", треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус ОСОБА_4 нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, Подільське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_4 міської ради Іллінецького району Вінницької області, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення укладеного 11 грудня 2008 року, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, -

встановила:

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантінвест", треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус ОСОБА_4 нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, Подільське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_4 міської ради Іллінецького району Вінницької області, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення укладеного 11 грудня 2008 року, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати його і ухвалити нове по суті позовних вимог.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, а також його представник адвокат ОСОБА_7, вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 і представник третьої особи ДП «Поділлягеодезкартографія» ОСОБА_9 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просять залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Від відповідача ОСОБА_4 міської ради суду надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги, а від третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_5 заява про розгляд справи в її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є співвласниками будинку №1а по вулиці К.Маркса, в м. Іллінці Вінницької області, зокрема: ОСОБА_10, яка змінила прізвище на ОСОБА_2, є власником квартири №1 на підставі рішення Іллінецького районного суду від 31.03.2008 року, а ОСОБА_3 квартири №2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2011 року (3/4 частини) та на підставі договору купівлі-продажу від 17.01.2012 року (1/4 частини).

Крім того, позивачі набули право власності по ? частці нежитлового приміщення першого поверху під літ. "А", до квартир №1 та №2 в будинку №1а по вул. К.Маркса в м.Іллінці.

Так, рішенням Іллінецького районного суду від 31.03.2008 року за ОСОБА_10 визнано право власності на квартиру №1, яка складається з двох житлових кімнат 33,9 кв. м., веранди 7,5 кв. м., двох кладова 6,1 кв. м., коридору, 6,9 кв. м., кухні 15,8 кв. м. в двоквартирному будинку №1-А по вул. Карла Маркса в м. Іллінці Вінницької області (т. 1, а.с. 12).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 02 липня 2008 року за ОСОБА_10 на підставі вищевказаного судового рішення зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 13).

Отже реєстрацію права власності ОСОБА_10 проведено як на окремий обєкт квартиру, а не як на частку в будинку.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2011 року (т. 1, а.с. 18) ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_11 набув право власності на 3/3 часток цілої двокімнатної квартири за №2 в будинку за №1а по вул. К.Маркса в м. Іллінці, що належала померлому на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2008 року, право власності на яку зареєстровано КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23 червня 2008 року.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав 12.01.2012 року за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності (3/4 частки) в квартирі АДРЕСА_2 (т. 1 а, с. 19).

На підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 17.02.2012 року (т. 1, а.с. 21-22) ОСОБА_3 придбав решту 1/4 частки в зазначеній квартирі й зареєстрував його державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.02.2012 року (т. 1, а.с. 23).

Отже ОСОБА_3 починаючи з лютого 2012 року також є одноосібним власником квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення першого поверху літер «А» квартири №2, а саме приміщення 4, 5, і 6 загальною площею 64,1 кв. м. житлового будинку №1а по вул. Карла Маркса в м. Іллінці Іллінецького району.

Цим же рішенням за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 нежитлового приміщення першого поверху літер «А» до квартири №1, а саме на приміщення 1, 2, і 3 загальною площею 59,3 кв. м. житлового будинку №1а по вул. Карла Маркса в м ОСОБА_12 області (т. 1, а.с. 24).

Згідно з витягом з державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 06 серпня 2013 року проведено реєстрацію за ОСОБА_3 і ОСОБА_6В, права спільної часткової власності (по 1/2 частці за кожним) на нежитлове приміщення першого поверху, що складається з приміщень 1, 2, 3 загальною площею 59,3 кв. м. та приміщення 4, 5, 6 загальною площею 64,1 кв. м. (загальною площею 123,4 кв. м.) із зазначенням конкретних приміщень, що виділяються кожному із співвласників.

Отже ОСОБА_6 з 2008 року, а ОСОБА_3 з лютого 2012 року кожен самостійно володіли відповідно квартирами 1 і 2 в будинку 1а по вул. Карла Маркса в м. Іллінці, що технічно розташовані на другому поверсі, а з листопада 2012 року вони стали співвласниками нежитлового приміщення - першого поверху за цією ж адресою (по 1/2 частці кожному) із зазначенням конкретних приміщень, що належать кожному із співвласників, й зареєстрували своє право власності на нього в серпні 2013 року.

Зібрані у справі докази, які були перевірені судом підтверджують, що в цілому будівля двоквартирного житлового будинку за №1а в місті Іллінці Вінницької області по вул. Карла Маркса, зокрема її перший поверх, де розташовані нежитлові приміщення, перейшла у власність позивачів лише у 2012 році.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно договору купівлі продажу, укладеного 11.12.2008 року, ОСОБА_4 міська рада Іллінецького району Вінницької області, на підставі рішення 16 сесії 5 скликання ОСОБА_4 міської ради від 31 липня 2008 року "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для промислової і виробничої діяльності ТОВ "Гарантінвест" та на підставі рішення 18 сесії 5 скликання ОСОБА_4 міської ради від 25 листопада 2008 року "Про внесення зміни до п.3 рішення 16 сесії 5 скликання ОСОБА_4 міської ради від 31 липня 2008 року продала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарантінвест" купило у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення, загальною площею 25,4815 га, що відноситься до земель промисловості, в межах згідно з планом.

Згідно договору місце розташування земельних ділянок: площею 25,2256 га, кадастровий номер :05:002:0373, місто Іллінці, вулиця К. Маркса, 3; площею 0,1773 га, кадастровий номер :05:002:0586, місто Іллінці, вул. Кірова 23; площею 0,0786 га, кадастровий номер :05:002:0374, місто Іллінці вул. К. Маркса без номера (насосна станція), згідно плану земельної ділянки, цільове призначення земельної ділянки - для виробничої діяльності.

Таким чином, між сторонами виник спір стосовно земельної ділянки на яку ТОВ "Гарантінвест" набуло право власності за дійсним правочином, укладеним у 2008 році, тобто на той момент коли позивачі не були власниками цілого двоквартирного житлового будинку, що розташований в місті Іллінці по вул. Карла Маркса №1а, Вінницької області.

14.12.2009 року та 17.02.2011 року у вказаний вище договір купівлі - продажу було внесено зміни його сторонами у тому порядку, в якому був вчинений Договір, в частині місця розташування та розмірів земельних ділянок.

На підставі Договору про внесення змін до договору купівлі - продажу земельної ділянки, реєстр №291 від 17.02.2011 року ВРЕ №744167, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, відділом Держкомзему у ОСОБА_4 районі Вінницької області 02.02.2012 року Товариству з обмежено відповідальністю "Гарантінвест" було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК №178356, площа земельної ділянки 25,0997 га у межах згідно з планом, яка розташована в місті Іллінці по вул. Карла Маркса, 3, цільове призначення для промислової і виробничої діяльності, кадастровий номер :05:002:0373.

До набуття права власності на земельну ділянку ТОВ «Гарантінвест», нею користувався на підставі державного акту на право постійного користування землею ОСОБА_4 цукровий завод (т. 1, а.с. 84).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачі звернувшись до суду із даним позовом, обрали спосіб захисту своїх прав, що не відповідає змісту порушених прав, характеру їх порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і як наслідок такі способи не можуть забезпечити відновлення прав та інтересів позивачів.

Так, відповідно до статей 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦПК України, а також іншими нормами чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Разом з цим, позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 набули право власності на двоквартирний житловий будинок №1-а по вул. К.Маркса в м. Іллінці, а точніше на окремі обєкти, що в сукупності складають цілий будинок (дві квартири і частини нежитлових приміщень першого поверху), вже після укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки і отримання ТОВ "Гарантінвест" державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі рішень ОСОБА_4 міської ради, а тому їх посилання на порушення оспорюваними актами органу місцевого самоврядування та вчиненими правочинами їх прав та охоронюваних законом інтересів на момент їх прийняття (вчинення) не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_13
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_14 /підпис/ ОСОБА_15 ОСОБА_13