Номер провадження: 22-ц/785/3450/16
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі його філії «Інфоксводоканал» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі його філії «Інфоксводоканал» про визнання бездіяльності щодо перенесення водопровідної труби з її земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 неправомірною та зобов'язання здійснити перенесення водопровідної труби за власний рахунок.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та має намір побудувати на ній житловий будинок, у зв'язку з чим у 2013 році звернулася до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та отримала будівельний паспорт, але розпочати будівництво не може, оскільки по території її земельної ділянки проходить водопровідна труба, яка належить відповідачу.

У червні 2015 року вона звернулася з заявою до відповідача про перенесення водопровідної труби з її земельної ділянки, але відповідач надав їй відповідь, що питання переносу здійснюється за рахунок замовника.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуюсь з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка при розроблені проекту землеустрою на належну їй ділянку за адресою: АДРЕСА_1 була попереджена про неможливість будівництва на частині її земельної ділянки, через яку проходить водопровідний магістральний трубопровід, з чим вона погодилася, надавши гарантійний лист.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,0784 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 295281 від 01.11.2005 року (а.с.6).

Для одержання зазначеного державного акту позивачка у липні 2012 року зверталася до відповідача для узгодження експлікації земель (геодезичної топозйомки) необхідної для отримання державного акту про право власності на землю.

З копії геодезичної топозйомки, що була надана позивачкою до суду першої інстанції, вбачається, що межі належної позивачу земельної ділянки, а також сама експлікація земель 06.08.2012 року та 07.08.2012 року були узгоджені відділами філії «Інфоксводоканал» (а.с.7-8), з урахуванням гарантій, наданих позивачем щодо надання відповідачу безперешкодного доступу до водопровідного магістрального трубопроводу, що проходить по території її земельної ділянки, що підтверджується листом філії «Інфоксводоканал» від 21.07.2015 року за № Г-290 (а.с.11).

Також, відповідно до зазначеного листа, ОСОБА_3 було повідомлено про те, що даний трубопровід діаметром 600 мм, 1966 року будівництва є одним із водопостачальних водоводів до житлових масивів пос. Котовського та попереджено про неможливість будь-якого будівництва на водопровідних магістралях та в їх охоронних зонах. Також повідомлено, що питання виносу трубопроводу з-під плями забудови розглядається у порядку, встановленому чинним законодавством України за рахунок замовника.

Крім того, з особистої заяви ОСОБА_3, яка була надана на адресу «Інфоксводоканал» 26.06.2012 року вбачається, що остання гарантує доступ до труби та зобов'язується не будувати на трубі (а.с.10). Зазначена заява спростовує доводи апеляційної скарги, що при купівлі земельної ділянки її не було проінформовано про наявність на земельній ділянці будь-яких водопровідних споруд.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» встановлення меж зон санітарної охорони джерел та об'єктів централізованого водопостачання здійснюється у процесі розроблення проекту землеустрою.

Згідно зі ст. 36 зазначеного Закону у межах зони санітарної охорони джерел питної води та об'єктів централізованого питного водопостачання господарська та інша діяльність обмежується. Забороняється розміщення, будівництво, введення в дію, експлуатація та реконструкція підприємств, споруд та інших об'єктів, на яких не забезпечено у повному обсязі дотримання усіх вимог і виконання заходів, передбачених у проектах зон санітарної охорони, проектах на будівництво та реконструкцію, інших проектах.

Пунктом 10.20. БНіП 2.04.02-84 (зі змінами 1 1986, попр. 2000) Водопостачання. Зовнішні мережі і споруди. Частин 1 «Будівельні норми і правила» встановлено ширину санітарно-захисної межі водоводів, що проходять по незабудованій території, слід приймати від крайніх водоводів при прокладці в сухих ґрунтах - не менше 10 м при діаметрі до 1000мм і не менше 20 м при більших діаметрах; в вологих ґрунтах - не менше 50 м незалежно від діаметру.

Згідно Додатку 8.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року за № 44, визначено відстані від підземних мереж до об'єктів будівництва відповідно до приведеної у цьому додатку таблиці.

Як вже було зазначено вище, при розроблені проекту землеустрою на земельну ділянку, узгоджуючи геодезичну інформацію ОСОБА_3 була повідомлена про неможливість будівництва на частині земельній ділянці, де проходить водопровідний магістральний трубопровід, з чим позивачка погодилась надавши гарантійний лист від 31.07.2012 року та заяву від 26.06.2012 року.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дослідив усі обставини по справі, надав належну оцінку доказам, та ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко