Справа № 236/2473/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Лиманський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дітей,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту народження дітей.

Заявники повідомляють, що перебувають в зареєстрованому шлюбі між собою з 2008 року і по теперішній час. 09.08.2016 року в м. Донецьку Донецької області ОСОБА_2 народила двох дітей чоловічої статі. Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства були видані медичні свідоцтва №№ 1277 та 1278 від 09.08.2016 року про народження дітей.

Заявники у вересні 2016 року звертались до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народжених дітей на території, підконтрольній українській владі, однак їм було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі частина території Донецької області (в тому числі м. Донецьк Донецької області) на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в звязку з чим свідоцтво про народження дітей можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були змушені звернутись до суду задля встановлення факту народження своїх малолітніх дітей в певному місці в певний час, оскільки іншим чином встановити цей факт,на думку заявників, неможливо.

Заявник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, проте для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 29).

Заявниця ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, проте для участі в судовому засіданні не прибула, оскільки зайнята доглядом за новонародженими дітьми, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 30).

Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, подана заява про розгляд справи без участі такого представника(а. с.28); заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву окремого провадження за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_2, 01.09.1987 р. н., є громадянкою України, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1, внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.12-16). ОСОБА_2 з 07.06.2008 року і по теперішній час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 (25.08.1986 р. н., зареєстрований та фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1), після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Прохорова» на «Кізіменко» (а.с. 17).

Двоє дітей чоловічої статі були народжені ОСОБА_2 09.08.2016 року в м. Донецьку Донецької області, що підтверджено наданим заявниками медичними свідоцтвами про народження №№ 1277,1278 від 09.08.2016 року, виданими Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства(а.с.18,19).

Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими доказами по справі.

Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії («Namibia case»), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території,контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

Заявники у вересні 2016 року звертались до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народжених дітей на території, підконтрольній українській владі, однак їм було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі частина території Донецької області (в тому числі м. Донецьк) на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в звязку з чим свідоцтво про народження дітей можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України. Факт відмови у реєстрації народження дітей підтверджено листом Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.09.2016 року № 1656/3.2.-01-116 (а.с.20). Заявники позбавлені на теперішній час можливості отримати такі документи.

Крім того, факт народження дітей підтверджено наданими заявниками виписками з амбулаторної карти з даними про медичні огляди вагітної, обмінною картою пологового відділення; суд також бере до уваги фотознімки заявників разом з новонародженими дітьми, оглянуті в судовому засіданні(а.с.21,22,23). Учасниками процесу не піддавалась сумніву достовірність оглянутих судом доказів.

Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народила двох дітей 09.08.2016 року в м. Донецьку Донецької області, про що були видані медичні свідоцтва №№ 1277та 1278 від 09.08.2016 року.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецька) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається зі змісту Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території частини Донецької області, в тому числі м. Макіївка, тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецька.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявників про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, медичних документів, що підтверджують факт народження малолітніх дітей ОСОБА_2, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові; походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, документи, що підтверджують факт народження.

Згідно з положеннями ст. 135 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року і дотепер (а.с. 17). Отже, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження у ОСОБА_2 двох дітей чоловічої статі в певному місці в певний час і вважає, що перешкод для запису органом ДРАЦС батьками дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при розгляді справи не встановлено.

Пунктом 2 підрозділу 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (зі змінами); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (із змінами).

Для встановлення народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану цього факту необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від встановлення факту народження їхніх дітей в певний час залежить можливість в подальшому здійснення дітьми подружжя особистих немайнових прав.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту народження дітей підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223, 256-259,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження дітей - задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 (народилась 01.09.1987 року в м. Донецьку Донецької області, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1) у шлюбі з громадянином України ОСОБА_1 (народився 25.08.2016 року в м. Донецьку Донецької області, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1) двох дітей чоловічої статі 09 серпня 2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Розяснити заявникам їхнє право звернутись до відповідного територіального органу ДРАЦС із заявою про реєстрацію встановленого судом факту народження дітей.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -