Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 27.05.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. Сума наданої позики становила 170 000 доларів США, строк повернення 27.05.2015 року. Грошові кошти були передані позичальнику в день підписання договору. Отримання коштів в позику відповідач обумовлював тим, що хоче придбати будинок та земельну ділянку, на підтвердження чого надав попередній договір. Після закінчення строку, відповідач кошти не повернув. Коли вона повідомила про те, що буде звертатися до суду з даним позовом, відповідач повернув їй 20 000,00 доларів США, про що нею 20.07.2015 року була написана розписка. В цей же день відповідач написав розписку про те, що він визнає борг у розмірі 150 000,00 доларів США як неповернуту суму позики. Однак, строки виконання зобов'язання не змінювалися. По сьогоднішній день кошти відповідач не повернув. У зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом, та просила стягнути з відповідача кошти в сумі 3 223 500,00 грн., що еквівалентно станом на 12.10.2015 року 150 000,00 доларам США.

В судовому засіданні представник позивача викладені в позові обставини, та позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав в позовному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Зазначив, що відповідач дійсно позичав у позивача кошти, повернув лише 20 000,00 доларів США, однак повернути решту не має можливості. Зазначив, що осіб, права яких можуть бути порушені, не має. Відповідач в шлюбі не перебуває.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 27.05.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 170 000,00 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути кошти 27.05.2015 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконав. На момент розгляду даної справи відповідач в рахунок боргу передав позивачу лише 20 000,00 доларів США, решта сума боргу - 150 000,00 доларів США, до цього часу не повернута.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Підтверджувати факт укладення договору позики, тобто факт передачі грошей та строк їх повернення або пред'явлення вимоги до повернення, можуть боргові документи - розписка, акт передання та прийняття, розрахунок - фактура тощо.

Оскільки позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, у встановлений строк борг не повернув, вимога щодо стягнення з нього коштів в розмірі 150 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 223 500,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 6 890,00 грн., дані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 174, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.05.2013 року в сумі - 3 223 500,00 грн. та судові витрати - 6 890 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: