У Х В А Л А

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та неукладеним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 серпня 2014 року на підставі договору позики, укладеного із ОСОБА_3, яка була написана власноручно ОСОБА_4, позивач передав останнім грошові кошти в сумі 20 тис. доларів США. У зв'язку із тим, що до сьогодні відповідачі свої зобов'язання по поверненню отриманої позики не виконали, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики в сумі 444 254 грн 17 коп., з якої: основна сума боргу - 436 963 грн 46 коп.; 3 % річних - 7 290 грн 71 коп.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним та неукладеним.

В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що 17 серпня 2014 року договору позики не укладали, а написані власноручно ОСОБА_4 договір та розписка від 17 серпня 2014 року були написані нею задля зразка для ОСОБА_3, щоб у подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали цей договір. Позивачі просили визнати договір позики та додатки до нього, розписку від 17 серпня 2014 року про отримання грошових коштів неукладеним та недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики у сумі 444 254 грн 17 коп., з якої: 436 963 грн 46 коп. - сума основного боргу; 7 290 грн71 коп. - 3 % річних за користування.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх зустрічні позовні вимоги, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування судового рішення потребують перевірки колегією суддів.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та неукладеним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

О.В.Ступак