Справа № 444/972/16-ц
Провадження № 2/444/561/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Жовківської РДА Львівської області, служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Жовківської РДА Львівської області, служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із нею. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 09 липня 2011 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, і від цього шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Після одруження вони з Відповідачем проживали в будинку батьків відповідача за адресою: Малехів Жовківський р-н Львівська обл. Однак, за час спільного подружнього Відповідач не надавав належної уваги сім'ї, що призвело до того, що вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і даний час шлюб судом є розірваний. Відповідач не дбав про інтереси сім»ї, інтереси дитини, кошти які державою виділялися на дитину витрачав на інші потреби аргументуючи це тим, що такі слід вкладати у будівництво. У зв»язку із такими діями вона повинна була влаштовуватися на роботу, щоб прогодувати себе і дитину. Весь цей час батьки Відповідача наполягали на тому, щоб вона виписалась із будинку, в якому зареєстрували її після одруження. 19 січня 2016 року батько чоловіка, збираючись на роботу, в черговий раз із криком сказав, щоб вона коли він приїде до дому із роботи, була виписана сама без дитини. Після цього вона зібрала дитину і поїхала до своїх батьків, які проживають в с. Оболоня Долинського р-ну Івано-Франківської області. 23 січня 2016 року Відповідач приїхав до них і, скориставшись її відсутністю, відібрав дочку та поїхав до с. Малехів. Наступного дня вона разом з своїм батьком та знайомим поїхали в с. Малехів. Приїхавши в с. Малехів близько 12-ої години, вдома застали тільки відповідача та його батьків. Дитини дома не було, пояснили, що пішла із тіткою (сестрою чоловіка) до церкви. ЇЇ батько намагався помирити її із чоловіком, з метою зберегти сім'ю, заради дитини, на що відповідач без будь-якої поваги сказав її батькові закрити рот. Після цього вони поїхали в церкву де вона забрала у сестри відповідача дитину. Після цього біля церкви зібралися вона з дитиною її батьком, знайомим який привіз їх машиною, відповідач, його сестра та інші особи і намагалися відібрати у неї дитину у зв»язку із чим була викликана поліція. Поліція приїхавши дитину передала їй і вони повернулися додому. Після цієї події, відповідач не телефонував та будь-яким іншим чином не цікавився дитиною, лише 07 ютого 2016 рок приїхав провідати дочку та пробув з нею з 12 до 17 год. Наступного разу приїхав через тиждень 14 лютого 2016 року. Приїжджаючи до дочки, він жодного разу не привіз їй будь-яких гостинців, а ні найнеобхідніші речі для дитини (одяг, памперси, іграшки, колиску), які залишились в нього в дома і були куплені за її кошти та кошти її батьків. Після цього відповідач почав направляти до неї служби у справах дітей, заявляючи, що вона викрала в нього дитину. Насправді він разом зі своєю родиною створив настільки нестерпні умови проживання, що надалі залишатись жити і з ним, і в будинку його батьків вона більше не могла. Всі ці дії Відповідача свідчать про те, що він має намір просто забрати у неї дитину. Однак, вважає, що сама може надати дочці належні умови для виховання та розвитку і це в більшій мірі буде відповідати інтересам дитини. Вважаю, що дочка повинна проживати саме із нею, оскільки виношувала і народила дитину, не маю наміру розставатись зі своєю дочкою; оскільки спір іде про місце проживання дівчинки, то, враховуючи статево-фізіологічні і психологічні особливості дитини-дівчинки, вона повинна проживати саме із нею, бо батько, який би він не був добрий до дочки, ніколи не зможе її розуміти так, як мама; немає жодних перешкод щодо її стану здоров'я, які би не давали можливості їй виховувати дочку; немає жодного доказу, який би вказував на те, що я не виховувала дитину, чи грубо, або аморально поводилась з нею; вона має вищу медичну освіта (лікар-стоматолог). У зв'язку із зміною місця проживання та недосягненням дитиною 3-х років на даний час вона ще не працевлаштована, але має попередню домовленість про постійне місце роботи на посаді лікаря-стоматолога; веде нормальний спосіб життя, не п'є, не палить і характеризуюся з позитивної сторони в с. Оболоня; позитивно характеризуються в с. Оболоня Долинського р-ну і її батьки; вона має де проживати з дитиною - у приватному будинку її батьків, у якому є три кімнати і кухня, у неї добрі стосунки з її батьками, які готові їй фінансово допомагати.

Крім цього, із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Жовківської РДА Львівської області, служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини. Позов обґрунтовує тим, що 09 липня 2011 року між ним та Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 було укладено шлюб від якого 22 вересня 2013 року у них народилась донька, ОСОБА_3 лодимирівна, яка була зареєстрована та постійно з народження проживала в АДРЕСА_2. Під час шлюбу особливої батьківської уваги дружина не проявляла у вихованні їхньої спільної дочки, більше того без попередження вона могла піти з дому в невідомому напрямку на кілька днів, а коли він телефонував з метою встановлення її місця перебування - вона просто не відповідала на телефонні дзвінки. Вихованням дочки займався він. Також у зв'язку з тим, що він офіційно працевлаштований та займає посаду зубного техніка в Львівському медичному Національному університеті ім. Д. Галицького, у вихованні дочки йому допомагали його мати та сестра, які зареєстровані та проживають разом зі ним в селі Малехів. Зазначає, що до двох років донька кликала дружину по імені - ОСОБА_1, натомість свою тітку, його сестру називала мамою. 19 січня 2016 року, позивачка без будь - якого попередження самовільно забрала доньку та поїхала до своїх батьків в с. Оболоння Долинського району Івано - Франківської області. Оскільки він не зміг звільнитись з роботи швидше, то лише в суботу 23.01.2016 року поїхав до доньки по місцю проживання батьків дружини і там виявив, що дружини немає вдома, як потім мені стало відомо, уже другу добу, а донька сиділа трусилась і плакала. В будинку були лише його теща та брат дружини. У зв'язку з цим він змушений був забрати доньку з собою додому адже саме батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 24 січня 2016 року позивачка разом із своїми батьками приїхала в с. Малехів, увірвалась в Церкву під час богослужіння та силою вивела доньку з церкви, посадила в машину, на якій приїхала та поїхала. До теперішнього часу він та Позивачка за первісним позовом не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дочки. Зараз дитина мешкає разом з дружиною. Він не згоден із тим, щоб донька проживала із своєю матір'ю, наполягає на визначенні місця проживання ОСОБА_3 разом із ним, по місцю його та дитини реєстрації. Вважає, що в інтересах їхньої доньки проживати саме з ним, а не з її матір'ю, оскільки дружина належним чином не займається вихованням доньки, постійно кудись зникає, залишаючи доньку на інших людей. Зокрема, зазначає, що він в лютому 2016 року, тричі приїжджав до своєї доньки в с. Оболоння. Під час одного із таких відвідувань застав свою дочку закритою в кухні, це при тому що їй лише 2 роки та 5 місяців, батько дружини порався на вулиці по господарству, а самої дружини, ні її матері не було вдома. По зовнішньому вигляду доньки було видно, що вона хвора, однак ніхто нею не піклувався, більше того слід сказати, що опалення в будинку батьків моєї дружини відсутнє і обігрівають вони будинок за допомогою так званої пічки «буржуйка», що не лише не в змозі обігріти їх двох кімнатний будинок, а й становить реальну загрозу для життя та здоров'я дитини. Дочка дуже хотіла поїхати з ним, однак тесть її не відпустив. Наступного разу, коли він приїхав до доньки, то намагався досягти хоч якогось компромісу із своєю дружиною, однак в розмову втрутився її батько та почав погрожувати фізичною розправою, все це вібувалось на очах доньки, він намагався спробував по телефону викликати наряд поліції, однак після вмовлянь дружини і бачачи перед собою перелякану дочку, він перервав телефонну розмову із поліцією. На наступні вихідні, 21.02.2016р. знову приїхав до доньки, однак дочки не побачив. Так як вдома нікого не було, простоявши дві години біля зачинених воріт поїхав додому. Його дружина чудово розуміє, що оскільки він працює, може бачитись із донькою лише у вихідні дні, однак для узгодження побачень він їй телефонує, та вона не бере телефону та не відповідає на дзвінки. Вважає, що дитина має проживати саме з ним, так як він офіційно працює, робочий день триває з 9.00 год. до 16.00 год, тому має час займатися із дитиною вечорами, гуляти, дбати про її фізичний, моральний та духовний розвиток, іншим чином піклуватися про неї. Має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як Відповідачка не має самостійного, достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання нашої дочки, мешкає у будинку, який не облаштований у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини. Він проживає у комфортабельному трьох-кімнатному особняку, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Разом з ним проживають його батьки та сестра, які більше 2 років піклувались про дитину, допомагали йому та намагались дати дочці усе найкраще, а найбільше материнську любов, якої донька була позбавлена, оскільки дружина постійно перебувала чи то в с. Оболоння, чи то в м. Івано - Франківську, де вона начебто працювала. В лютому 2013 року дружина, дізнавшись, що буде дитина, запропонувала влаштуватись на роботу з метою, щоб в подальшому отримати допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, а також офіційно перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. На вказаній роботі, касиром торгівельного залу супермаркету «Вопак» в м. Івано - Франківськ вона попрацювала до відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Із вказаного підприємства вона звільнилась за власним бажанням 14.01.2015р. Після цього, до серпня 2015 року вона ніде не працювала, а 07.08.2015р. працевлаштувалось у ТОВ «ФОЗ ЗІ ФУД» на посаду касира торгівельного залу відділу каса, де пропрацювала лише 24 дні, звільнившись 31.08.2015р. за згодою сторін. Протягом усього періоду роботи в м. Івано - Франківськ дружина жодним чином не цікавилась здоров'ям та життям доньки, адже практично не телефонувала і дуже рідко приїжджала до них, інколи вона була відсутньою більше 2,5 місяців нічого при цьому не пояснюючи. Лише її батьки на його телефонні дзвінки відповідали, що ОСОБА_1 дуже зайнята, не має часу дзвонити і що з нею все нормально, при цьому дуже рідко самі питали як їх онучка. За цей період дружина оформила на себе чимало кредитів, у зв'язку з чим йому тепер постійно телефонують із установ банків з вимогою про їх погашення. Впродовж усього цього часу він бажаючи зберегти сім'ю та забезпечити доньці спілкування з матір'ю, просив дружину повернутись додому, до нього та доньки і врешті - решт вона погодилась за умови, що він їй знайде роботу. В результаті, по оголошенню знайшли місце на посаду лікаря - стоматолога у ПП «Стоматологія -8», яка розташована в м. Львові, куди її взяли на роботу з 03.09.2015р., що підтверджується записом у її трудовій книжці. Вартість оренди стоматологічного крісла в ПП «Стоматологія-8» становила близько 3400,0 грн. на місяць, які оплачував він, так як в дружини коштів на це не було. З метою забезпечення дружини клієнтами, він працюючи зубним техніком в ЛНМУ Стоматологічний медичний центр №2, я скеровував пацієнтів на лікування до своєї дружини. Однак з часом в ПП «Стоматологія - 8» йому повідомили, що його дружина вже давно не працює в них. Згідно запису у трудовій книжці її було звільнено із ПП «Стоматологія-8» 31.12.2015р. за згодою сторін. Він з народження постійно піклується про дитину, забезпечую матеріально: купує одяг, їжу, іграшки, окрім того є можливість культурного розвитку дитини у зв'язку із наявністю в околиці нашого села культурно-масових закладів та розвиваючих центрів. Таким чином, вважає, що проживання дочки разом з ним відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого Відповідачка забезпечити не зможе. Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно. Вважає, що перебування дочки в сім'ї дружини негативно впливає на її виховання та здоров'я. Також в позові зазначає, що у позивачки взагалі відсутнє правильне розуміння сім'ї, оскільки з її слів вона середню освіту здобувала у спеціалізованому закладі - інтернаті, з якого додому приїжджала лише на вихідні, вищу освіту здобувала у м. Львові, далеко від батьків, а перед одруженням взагалі рік проживала із ним, в будинку його батьків, рідко навідуючи своїх батьків.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не визнавши позовні вимоги відповідача ОСОБА_2

Крім цього, ОСОБА_1 суду додатково пояснила, що дійсно після народження дитини їй через деякий час було необхідно закінчувати навчання, проходити інтернатуру, також у зв»язку із тим, що чоловік не давав гроші на проживання мусіла влаштовуватися на роботу щоб прогодуватися, у зв»язку із чим вона домовилася з чоловіком та його батьками, що вони будуть наглядати за донькою на час її проходження інтернатури, а тому вважає доводи відповідача про те, що вона покинула дитину на нього та його рідних неправдивими, оскільки саме така домовленість була між ними.

Вважає, що дитині буде краще з мамою, додатково пояснила, що вона проживає в будинку з усіма необхідними вигодами, має з дитиною окрему кімнату, в трикімнатному будинку в якому є ванна кімната, велика кухня, в будинку також проживають її батьки, а брат з ними не проживає. На відміну від умов проживання у відповідача, то в такому будинку є всього три кімнати з іншими необхідними вигодами, однак кімната в якій проживає відповідач є прохідною, в трикімнатному будинку крім відповідача проживають його батьки, рідна сестра з донькою та брат.

Позивачка суду пояснила, що любить свою дитину, всю свою увагу приділяє повністю їй, весь вільний час проводить з дочкою, планує восени дитину влаштувати у дитячий садочок та піти працювати на роботу. Дочка та вона є здорові, на даний час їй в утриманні дочки допомагають її батьки які час від часу знаходяться на заробітках за кордоном, а також її рідний брат який проходить на контрактній основі службу в Збройних силах України.

В свою чергу вважає, що відповідачу дитина є байдужа, на її думку він переслідує інші цілі, вважає, що дитина більше необхідна для його батьків ніж для нього, оскільки, протягом останніх п»яти місяців він не надавав дитині жодної матеріальної допомоги, лише день перед судом дав 200 грн., з того часу як вона забрала дитину до своїх батьків, відповідач хоча і приїжджав, однак не привозив ніяких гостинців, необхідних речей дитини з одягу, її ліжечко, колиску, які залишилися у будинку його батьків.

Просить задовольнити її позов, в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, підтримали свої позовні вимоги покликавшись на доводи наведенні в зустрічній позовній заяві.

Крім цього, ОСОБА_2 суду пояснив, що на його думку дитині буде краще з ним, так як в період часу поки позивачки не було він займався вихованням дитини і повністю справлявся, вважає, що позивачка взагалі забула за дитину, а лише тепер вирішила виправитися. Він має постійну роботу, отримує заробітну плату, а тому має змогу отримувати дитину. Він не палить, не п»є. Крім цього у вихованні йому до помають його батьки. Зокрема пояснив, що ліжечко дитини стоїть в кімнаті його батьків, оскільки до дитини коли вона проживала з ними завжди вставала його мама та опікувалась дитино.

Просить задовольнити його зустріні позовні вимоги та позовні вимоги ОСОБА_1 відхилити.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, разом з тим, від третіх осіб поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе, розгляд справи провести у відсутності третіх осіб.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши фактичні обставини справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 і про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що 09.07.2011 року, між сторонами було укладено шлюб та від даного шлюбу у сторін народилася дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивачка ОСОБА_1 має вищу медичну освіту за спеціальністю «Стоматологія», кваліфікація лікар-стоматолог, та на даний час не працювлаштована.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставвин, а також довідки про склад сім»ї вбачається, що ОСОБА_1 з 19.01.2016 р. проживає в АДРЕСА_1 разом із своєю дочкою ОСОБА_3, своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Будинок складається з 3 кімнат, кухні, умови задовільні для проживання мами з дитиною. ОСОБА_1 матеріальної допомоги не отримує.

З характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що остання характеризується позитивно.

Із характеристик на ОСОБА_2 вбачається, що останній також характеризується з позитивного боку.

Із довідки Малехівської с/р від 16.03.2016 р. вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. з народження проживала у будинку батьків ОСОБА_2, до 24.01.2016р.

Із довідки про склад сім»ї, вбачається, що в будинку батьків відповідача ОСОБА_2 зареєстровано 8 чоловік. Як встановлено в ході розгляду справи, фактично в будинку проживає 6 чоловік.

Із довідки про доходи та копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 працює в ЛНМУ ім.. Д. Галицького на посаді зубного техніка, середній заробіток за 6 місяців склав 8998,89 грн.

Із акту обстеження умов проживання сім»ї дитини ОСОБА_3, від 14.04.2016 р. вбачається, що умови для проживання дитини є задовільні, створені усі необхідні для розвитку дитини умови.

Із висновку органу опіки та піклування Долинської РДА про визначення місця проживання дитини вбачається, що таким рекомендовано суду залишити ОСОБА_3 2013 р.н. на проживання з матір»ю ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, суду пояснив, що позивачка по справі ОСОБА_1.є його дочкою. Після одруження вона переїхала проживати до відповідача в с. Малехів. Йому відомо, що після народження у сторін дитини, ОСОБА_1 за домовленістю з чоловіком та його батьками дійсно поїхала проходити інтернатуру і за дитиною доглядали відповідач та його батьки. 19.01.2016 р. ОСОБА_1 втекла з дитиною до нього додому і йому відомо, що у неї було нестерпне життя в будинку батьків її чоловіка. Там її не вважали за людину, робили вигляд, що її не існує. Після цього 23.01.2016. р. приїхав відповідач та скориставшись відсутністю ОСОБА_1 забрав дитину до себе додому в с. Малехів. Він йому не зміг перечити, так як він є батько дитини, а мами в цей час не було. Після цього, він разом з ОСОБА_1 та знайомим, якого попросив бути шофером, машиною 24.01.2016. р. приїхали в с. Малехів та ОСОБА_1 відібрала свою дитину яка в той час знаходилася в церкві разом із тіткою, сестрою відповідача ОСОБА_2 Після цього відповідач декілька разів приїжджав до них додому, однак за час в 5 місяців не надавав жодної допомоги дитині, хоча всі її речі, іграшки, ліжечко залишились у нього вдома. Його дочка добре відноситься до дитини, піклується про неї, а він разом із своєю дружиною надають їм матеріальну допомогу, так як час від часу знаходяться на заробітках за кордоном. Умови проживання у них хороші, все необхідне в будинку є, ОСОБА_1 проживає з дитиною, мають окрему кімнату.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, суду пояснив, що 24.01.2016 р. його попросив ОСОБА_6 завести його разом з ОСОБА_1 в с. Малехів, щоб забрати дитину. Віне погодився. Приїхавши на місце виявилось, що дитина в церкві з тіткою, сестрою відповідача. Приїхавши до церкви, ОСОБА_1 зайшла в середину приміщення, а через деякий час вийшла з дитино. За нею вибігла сестра відповідача та почалась шарпанина за дитину. Через деякий час була викликана поліція і дитину віддали мамі. Також свідок додатково пояснив, що добре знаю сім»ю ОСОБА_6, часто буває у них в гостях, умови проживання в будинку хороші, він не раз спілкувався з дитиною ОСОБА_3 і на його диво дитину дуже розвинена. Позивачка займається розвитком своєї дитини, на його думку між мамою та дитиною дуже хороші стосунки, вони люблять один одного.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила,що 24.01.2016 р. вона знаходилась в с. Малехів в церкві на службі. Під проведення певних церковних обрядів в церкву увійшла ОСОБА_1 і взяла на руки дитину ОСОБА_3. Так вони в церкві простояли близько 5-10 хв. Потім позивачка на її думку почала щіпати дитину за ніжки, і остання заплакала у зв»язку із чим у позивачки на її думку з»явився привід вийти з церкви. Дитина в цервкі була з своєю тіткою, сестрою відповідача ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є його сином. Після народження онуки ОСОБА_3, її мама пішла в інтернатуру, в інше місто і вихованням дитини займався він, його син, його дружина, а також його дочка. На його думку ОСОБА_1 хотіла за надто хорошого життя, однак у них звичайна сім»я і вони не взмозі були задовільнити усі примхи ОСОБА_1 Певний час, після інтернатури дитина до ОСОБА_1 навіть не зверталася «мама», однак з часом це справилось. Вважає, що у його будинку є хороші умови для проживання дитини, а тому ОСОБА_3 краще буде з батьком в с. Малехів.

При прийнятті даного рішення, судом враховано положення ч. 8 ст. 7 СК України, за якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Також, згідно ч. І ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи по суті спір між батьками про визначення місця проживання дитини суд виходить з рівності прав батька та матері, найкращих інтересів дитини, проголошених Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованою 27.02.1991р.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно з "Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім»ї та жінок", схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 ст. 9 проголошує правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всепереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення неохідне в найкращих інтересах дитини.

Враховуючи дані про житлові умови в помешканнях сторін, такі на думку суду є практично рівними і це не заперечується сторонами, разом з тим, судом враховується кількість осіб проживаючих в даних помешканнях та розмірі житлової площі які припадають на одну людину.

Щодо даних про доходи сторін, то такі також не є такими, які б свідчили про перевагу будь-кого з батьків дитини у можливості забезпечення дитині кращого матеріального утримання. Як встановлено судом батько дитини на даний час має заробітню плату в розмірі приблизно 1300-1400 грн., його родина йому не надає жодної допомоги, мати дитини хоча і не працює, однак шукає можливості влаштувати дитину в дитячий садочок, щоб мати змогу влаштуватись на роботу, крім цього їй матеріальну допомогу надає родина, зокрема батьки та рідний брат.

За рекомендаціями узагальнення Пленуму Веховного Суду Укоаїни щодо Практики розгляду судами справ, пов»язаних з позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року - згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12.ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» /ратифікована Україною 27 лютого 1991 року /, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

СК України не містить чіткої вказівки на вік, починаючи з якого думка дитини має враховуватися, за виключенням ч. 3 ст. 160 СК, які не поширюються на спірні правовідносини, разом з тим, в даному випадку, враховуючи він дитини якій не виповнилось ще навіть 3 роки, суд вважає, за недоцільне вислуховувати думку дитини.

На думку суду, Відповідачем ОСОБА_2 не наведено жодних обставин, доказів які б могли свідчити про можливість розлучення дитини зі своєю матір»ю.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача за первинним позовом ОСОБА_1 та відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Жовківської РДА Львівської області, служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити та визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із її матір"ю ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Жовківської РДА Львівської області, служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Ясиновський Р. Б.

Повний текст рішення виготовлено 17.06.2016 року.