Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на нерухоме майно.

В позові ОСОБА_1 вказала, що 22 червня 2013 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді квартири № 47 будинку № 12«а» по вул. Леніна в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яка за життя належала його матері ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1993 року. ОСОБА_5 померла 05 березня 2008 року, при цьому її син - ОСОБА_4 прийняв спадщину після її смерті. На підставі його заяви про прийняття спадщини в Дніпрорудненській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 295 за 2008 рік.

Позивачка зазначила, що вона належить до четвертої черги спадкоємців за законом після ОСОБА_4, як особа, яка проживала з ним однією сім'єю без шлюбу не менше п'яти років поспіль до моменту його смерті. Інших спадкоємців ОСОБА_4 на момент його смерті не мав.

Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 подала вчасно до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_4, а саме 20.12.2013. На підставі вищевказаної заяви була заведена спадкова справа № 194 за 2013 рік.

ОСОБА_1 вказує, що рішення про спільне проживання з ОСОБА_4 було прийняте ними в листопаді 2006 року під час спільної роботи в одному цеху на ЗАТ «Завод БОМ».З цього часу вони стали проживати однією сім'єю в гуртожитку ЗАТ «Завод БОМ» за адресою: бокс № 90, буд. № 17. вул. Комсомольска, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької

області.

Безпосередньо до смерті матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5, а саме, в перших числах березня 2008 року, вони змушені були переїхати на постійне проживання у квартиру № 47 будинку №12«а» по вул. Леніна м. Дніпрорудне до матері, оскільки стан її здоров'я суттєво погіршився і вона втратила можливість самостійно себе утримувати. З моменту переїзду і після смерті матері вони постійно проживали з ОСОБА_4 у вказаній квартирі аж до самої смерті останнього - 22 червня 2013 року.

В теперішній час у позивачки виникла необхідність оформлення спадщини і реєстрації належного їй нерухомого майна, однак при звернення до Василівської державної нотаріальної контори виявилось, що із наданих нею документів неможливо встановити факт спільного проживання мого однією сім'єю з ОСОБА_4, оскільки вони з ним були зареєстровані за різними адресами: позивачка за адресою: вул. Леніна буд. № 6 м. Дніпрорудне, а ОСОБА_4 за адресою: вул. Комсомольська, 17 м. Дніпрорудне.

На підставі викладеного позивач просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 в період з 01 грудня 2006 року по 22 червня 2013 року та визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою м. Дніпрорудне вул. Леніна 12 «а» кВ. № 47 після смерті ОСОБА_4 22.06.2013.

В письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що Дніпрорудненська міська рада заперечує проти задоволення заявлених у позовній заяві ОСОБА_1 вимог з наступних підстав.

06.03.2008 померла ОСОБА_5. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 29706480, виданої 19.11.2014 Реєстраційною службою Василівського районного управління юстиції Запорізької області, квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1993, виданого ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат».

Відповідно довідки, виданої КУП «Наш дім», ОСОБА_5 мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після смерті ОСОБА_5, 18.06.2008 розпочато спадкову справу № 295. Згідно даної спадкової справи до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_4 (син ОСОБА_5А.). В заяві зазначив, що приймає за заповітом вищевказану квартиру. Крім нього інших спадкоємців за заповітом не було. 22.06.2013 ОСОБА_4 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 158 від 23.07.2012.

Згідно повідомлення Василівської державної нотаріальної контори від 24.12.2013, після смерті ОСОБА_4 станом на 22.12.2013 (тобто протягом строку встановленого ст. 1270 ЦКУ) із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася (згідно матеріалів судової справи № 2о/311/97/2013).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що з грудня 2006 року мешкала разом з ОСОБА_4 та вела з ним спільне господарство до 22 червня 2013 року (дня смерті ОСОБА_4В.). Дане твердження не підтверджується належним чином. Додані до позовної заяви копії так званих актів обстежень не можуть бути належними доказами по справі, бо не мають ніякої юридичної сили, складені особами, які не мають на те повноважень. Крім того квартира за адресою: АДРЕСА_1 має значну заборгованість по сплаті комунальних послуг.

Посилання позивача на те, що вона має документи про смерть ОСОБА_4, документи на квартиру та інші документи, а також доступ до квартири, не можуть слугувати доказами проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Документи про смерть видаються особі, яка фактично провела поховання померлого (родич, сусід, інша особа). Доступ до квартири, а тому і до документів ОСОБА_1 має через те, що відповідно до скарг, які

надходили на адресу міської ради від сусідів квартири № 47, позивач разом з померлим ОСОБА_4 та іншими не встановленими особами вели аморальний спосіб життя, досить часто у вказаній квартирі розпивали спиртні напої, скандалили, через що сусіди і скаржилися. Враховуючи зазначене позивач могла мати доступ до вказаної квартири і після смерті її власника. Тому вказане в позовній заяві, ніяким чином не може бути підтвердженням проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і не може бути підставою для визнання права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Також суду пояснила, що Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області зверталась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_4, так як не було спадкоємців, але рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2014 р. було ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є мешканцем міста Дніпрорудне Василівського району та був особисто знайомий з померлим ОСОБА_4 Свідку відомо, що померлий ОСОБА_4 проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, де доглядав свою матір, а після смерті останньої здійснював її похорон. Крім того йому відомо, що за вказаною вище адресою також постійно мешкала ОСОБА_1, яка спільно проживала з ОСОБА_4 Він неодноразово бував у кВ. № 47 та бачив їх разом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є мешканцем міста Дніпрорудне Василівського району та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. Він особисто бачив ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_4 у АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_1 в той час йому особисто повідомляла про те, що вони проживають спільно з ОСОБА_4 Він знав ОСОБА_1 і ОСОБА_4, так як працював з 2006 року разом на заводі БОМ.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 з 2007 року. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1І продовжувала проживати у квартирі № 47.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2004 року та йому відомо, що після смерті ОСОБА_5, в квартиру поселився її син ОСОБА_4 та ОСОБА_1 В звязку з вчиненням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 побутових сварок він (свідок) часто викликав співробітників міліції у 2009 році.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він знав ОСОБА_4, так як той ремонтував йому телевізор. Він декілька разів у 2010-2011 роках бував у нього у квартирі АДРЕСА_4 А та бачив там ОСОБА_1, з якою ОСОБА_4 співмешкав. Часто бачив їх разом у магазині та у м. Дніпрорудне. Оскільки вони були сусідами, то він знав і матір ОСОБА_11, яка довго хворіла, а потім померла.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2008 року померла ОСОБА_5 Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5. Згідно заповіту від 01.02.1994 вказане нерухоме майно ОСОБА_5 заповіла своєму сину ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4 18.06.2008 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. 22

червня 2013 року ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 20.12.2013 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. При зверненні до Василівської державної нотаріальної контори виявилось, що із наданих нею документів неможливо встановити факт спільного проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_4, оскільки вони з ним були зареєстровані за різними адресами: позивачка за адресою: вул. Леніна буд. № 6 м. Дніпрорудне, а ОСОБА_4 за адресою: вул. Комсомольська, 17 м. Дніпрорудне.

Вказані обставини не оспорювалися сторонами та підтверджені свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 (а.с. 5), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с. 6), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 7), свідоцтвом про право власності на житло, виданого 07.05.1993 ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» (а.с. 8), витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.12.2012 (а.с. 9), паспортом позивачки ОСОБА_1 з відмоткою про реєстрацію (а.с. 26-27), заповітом від 01.02.1994 (а.с. 32), постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 33), копіями спадкової справи № 295/08 від 18.06.2008 після смерті ОСОБА_5 (а.с. 60-63) та спадкової справи № 194/2013 від 20.12.2013 після смерті ОСОБА_4 (а.с. 65-69).

Предметом позову є сукупність матеріально-правових вимог позивача ОСОБА_1 про встановлення судом факту її спільного проживання разом з померлим ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на спадкове майно, як спадкоємця четвертої черги за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1); кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2).

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3); незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5).

Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Згідно акту від 08.08.2014, складеного мешканцями м. Дніпрорудне, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено, що з листопада 2006 року до березня 2008 року ОСОБА_1 проживала спільно однією сімєю зі своїм співмешканцем ОСОБА_4

за адресою: кімн. № 90 в будинку № 17 по вул.. Комсомольській в м. Дніпрорудне: в березні 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 переїхали на постійне місце проживання до матері ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно акту від 08.08.2014, складеного мешканцями м. Дніпрорудне, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, встановлено, що квартира № 47 в будинку належить на праві власності матері ОСОБА_4 ОСОБА_12, яка померла 05.03.2008. Після її смерті ОСОБА_4 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_1 почали постійно мешкати у вказаній квартирі. Фактичні шлюбні відносини у ОСОБА_4 з ОСОБА_1 тривали до смерті ОСОБА_4, тобто до червня 2013 року (а.с. 10).

Згідно копій квитанцій встановлено, що із заробітної плати позивача здійснювалося утримання грошових сум на оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_6 (а.с. 12-13).

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_7 з 2006 р. до дня його смерті 22.06.2013 р.

З огляду на викладені обставини суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 без шлюбу не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а саме: у період з 01 грудня 2006 року до 22 червня 2013 року, а тому, враховуючи, що ОСОБА_1 згідно вимог діючого законодавства є спадкоємцем четвертої черги після смерті померлого ОСОБА_4, яка своєчасно звернулася до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, інші спадкоємці у останнього відсутні, суд вважає необхідним позов задовольнити, встановивши факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 без шлюбу в період з 01 грудня 2006 року до 22 червня 2013 року та визнати за позивачем право власності на квартиру № 47, розташовану за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул.. Леніна, 12а, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 60, 131, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, який помер 22.06.2013 без шлюбу в період з 01 грудня 2006 року до 22 червня 2013 року.

Визнати за позивачем право власності на квартиру № 47, розташовану за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Леніна, 12а, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня

отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_14