Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/9647/14 Головуючий у 1 інстанції Лисенко Л.І.
Провадження № 22-ц/778/2400/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення моральної шкоди, який неодноразово змінював, збільшуючи розмір позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.03.2014р. між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н, шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 1800,00 гривень на кредитну картку № 555994 "Універсальна

25 квітня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» без його згоди здійснено безпідставне списання на свою користь з його кредитної картки суми грошових коштів в розмірі 4790 гривень. На дату списання на рахунку платіжної картки знаходилося 2 106грн., з яких 1800 грн. встановленого ліміту та 306 грн. його власних коштів. Надалі були списані такі суми: з 30 квітня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» було списано з платіжної картки 130,51 грн. З 1 травня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» було списано з платіжної картки 233,85 грн. З 1 липня 2014 року було списано з платіжної картки 350,13грн. З 1 серпня 2014 року 436,09 грн., з 30 вересня по 1 жовтня 2014 року списано 429,49 грн.

В якості підстави для здійснення цієї операції у виписці з карткового рахунку зазначено: "СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ СОГЛАСНО СЗ 6694571 ПЕРЕВОД (ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ)".

З урахуванням цього, станом на 25.04.2014 року сума залишку по платіжній картці склала 4379,75 грн. В подальшому банком щомісячно нараховувалися проценти за прострочений кредит та проценти за прострочений овердрафт.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій банку, на 25.04.2014 року на картковому рахунку картки "Універсальна" 555994 фактично виник овердрафт у сумі 4790 грн., на який банком здійснюється нарахування сум процентів та штрафних санкцій.

Оскільки перевищення встановленого ліміту по картковому рахунку картки "Універсальна"" 555994 відбулось з ініціативи та внаслідок неправомірних дій банку, це виключає застосування п.1.1.1.58 Умов та правил, внаслідок чого нарахування банком процентів та штрафних санкцій на суму перевищення встановленого ліміту не має під собою жодного правового обґрунтування. Неодноразові звернення позивача до спеціалістів служби онлайн-підтримки та до голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» із вимогою про роз'яснення законних причин та підстав для здійснення списання сум коштів з рахунку без попереднього розпорядження свого результату не дали, вимога про повернення на картковий рахунок картки "Універсальна" безпідставно списаної банком суми була також залишена без задоволення .

Вважає, що Банком порушено вимоги ст.ст. 55, 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки банки зобов'язані докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів з клієнтом, а також вказувати інформацію про перелік послуг, їх ціну та іншу інформацію, в тому числі про вразливість програмного забезпечення банку. В даному випадку Банк не забезпечив надійну роботу свого платіжного пристрою web-інтерфейсу Liqpay, в результаті чого стався збій, чим порушив п.6. ч.1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів".

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, а саме: щоденні думки про можливість стягнення відповідачем необґрунтованої заборгованості, страх можливого позбавлення свого майна в процесі примусового стягнення, негативні переживання та почуття приниження під час численних телефонних розмов із працівниками банку, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання втрати поваги серед колег, побоювання щодо свого матеріального стану. Перелічені фактори у своїй сукупності завдали позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 7200,00 гривень.

З наведених підстав, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив суд визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо списання грошових коштів в сумі 4790 грн. з карткового рахунку картки "Універсальна" 555994. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» суму безпідставно списаних грошових коштів в розмірі 4790 грн. шляхом зарахування стягнутої суми на картковий рахунок картки "Універсальна" 555994. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь моральну шкоду в розмірі 7200,00 грн.

У лютому 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В зустрічному позові зазначало, що ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами банку на суму 4790,00 грн., вчинив незаконні дії, які підпадають під ознаки кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, як шахрайство, здійснюючи переказ коштів/платежів за допомогою систем дистанційного обслуговування з використанням одночасно старої та нової версії web-інтерфейсу Liqpay як схемою для власного незаконного збагачення, проводячи платежі в старому інтерфейсі на користь мерчантів і переказуючи ці самі платежі собі на кредитну картку в новому інтерфейсі Liqpay. В старому інтерфейсі платежі проходили протягом 2-3 годин, а в новому проходять відразу. ОСОБА_3 використовував цю часову прогалину як схему для власного збагачення в період з 9.04.2014 року по 14.04.2014 року. Таким чином, відбулося тимчасове блокування акаунта та дебетування рахунку/картки ОСОБА_3, тобто списання коштів з картки з акаунта для погашення заборгованості по платежам, які не пройшли спочатку, але які Банк повинен був здійснити на користь мерчантів вже після дебетування кредитної картки 25.04.2014р. на загальну суму 4790,00 грн. Тобто банк 25.04.2014 року вимушений був поповнити рахунок Лікпея 431808 на суму 4790 грн. для подальшого здійснення операцій, які спочатку були забраковані, на користь мерчанта «Единий кошелек», бо ОСОБА_3 отримав від мерчанта послугу. При цьому, 25.04.2014 року банк здійснив дебетування кредитної картки ОСОБА_3 555994 на якій й утворився несанкціонований овердрафт на суму 4790 грн. Вказані обставини підтверджуються виписками за рахунком № 431808 та кредитною карткою 555994, виписками з адмінпанелей про проведення цих платежів як в новому так і в старому інтерфейсі Лікпея.

Приватбанк звернувся із зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_3 8904 грн. 65 коп, із яких 4484,40 грн. заборгованість за кредитом, 2870,85 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 681,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором; 867,76 грн. - штраф за порушення строків платежів, 500 гривень + 5% від суми заборгованості. 11.03.2014р. ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, уклавши з Приватбанком таким чином договір про надання банківських послуг, 31.03.2014 року отримав в Приватбанку та провів активізацію кредитної картки 555994 зі встановленим лімітом в сумі 1800 гривень. ОСОБА_3 погодився з тим, що Заява разом з з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Крім того, ОСОБА_3 08.04.2011р. зареєструвався в web-інтерфейсі Liqpay, використання якого регламентується опублікованою Приватбанком Угодою користувача. Основним фінансовим телефоном ОСОБА_3, що дозволяє проводити банківські операції за системою "з телефону на телефон" або "оплата за допомогою телефону", є номер 44, до цього телефону підкріплений віртуальний картковий рахунок 431808 (валюта - українська гривня).

Згідно умов договору, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, які проводяться в підрозділах банку, через засоби самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених чинними Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг власник зобов'язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідальність за операції, що здійснюються з картками, несе держатель картки.

Співробітниками Центру електронного бізнесу головного офісу ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі службової записки №Э.24.0.0.0/4-2100 "Про дебетування карт по шахрайським операціям в Liqpay" було здійснено дебетування кредитної карти 555994, що належить ОСОБА_3, на суму 4790 грн. Згідно цієї службової записки, співробітниками Центру електронного бізнесу встановлено, що 14.04.2014р. виявлена технічна помилка/збій в старому інтерфейсі Liqpay, клієнти, в тому числі ОСОБА_3 мали можливість створювати платежі на користь великих мерчантів-обмінників і в той же час ці ж самі грошові кошти виводити в новий інтерфейс Liqpay, через те, що банківський переказ/проводка в старому Liqpay йде 1-2 години, а в новому - он-лайн. Відповідно, ОСОБА_3 таким чином отримував кошти двічі.

З наведених підстав просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 8904,65 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк» 8904,65 грн., а також судові витрати у сумі 3930 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України, за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

ОСОБА_3 був зареєстрований в системі LIQPAYз 08.04.2011р. із використанням номеру мобільного телефону +44.

ОСОБА_3 приєднався до запропонованої угоди шляхом реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY, тим самим та повністю погодився з усіма умовами угоди користувача (договору приєднання) про використання web-інтерфейсу LIQPAY.

ОСОБА_3, будучи користувачем послуги web-інтерфейсу LIQРАY, що надається ПАТ «КБ «ПриватБанк» з переказу грошових коштів, в період з 09 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року ініціював та отримав виконання від банку доручень з перерахування грошових коштів на загальну суму 11 080,00 грн., в той час, коли рахунок було поповнено лише на суму 6 290,00.

Сума коштів у розмірі 4 790 грн. є сумою, яка не була забезпечена залишком коштів на рахунку, перерахування такої суми було ініційовано ОСОБА_3 та отримано відповідні послуги від банку понад суму, що малася на рахунку.

Ініціювання та відповідно отримання виконання від банку доручень з перерахування грошових коштів з надмірним використанням суми 4 790 грн. стало можливим у зв»язку зі здійсненням банком заміни старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технологічної обробки платежів. При цьому ОСОБА_3, виявивши вразливість нового web-інтерфейсу LIQРАY, використав можливість здійснювати переказ грошових коштів як в старому, так і в новому web-інтерфейсах LIQPAY.

У період з 09 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року ОСОБА_3 було здійснено операції в старому та новому web-інтерфейс LIQPAY, які дали змогу здійснити перекази коштів на 4 790 грн. більше за суму наявних коштів на рахунку.

ОСОБА_3 не тільки був зареєстрований як користувач в системі LIQРАY, а й неодноразово ініціював та отримував виконання від банку, як банківської установи, операцій з перерахування грошових коштів.

Для здійснення таких операцій користувач системи має в обов'язковому порядку заповнити персональну інформацію. Крім прізвища, ім'я, по батькові, адреси, email, ще і вказати рахунок чи карту у ПриватБанку чи іншому банку України. Оскільки ОСОБА_3 не тільки пройшов процес реєстрації та став користувачем даної платіжної системи, а й пройшов процес ідентифікації та в подальшому неодноразово здійснював вхід до web-інтерфейсу LIQPAY, тобто, проходив процедуру авторизації та отримував дозвіл на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу, відповідні персональні дані ОСОБА_3 були зазначені.

Надмірне використання грошових коштів в сумі 4 790 грн. стало можливим у зв»язку з ініціюванням переказу грошових коштів саме ОСОБА_3 після перевірки його персональних даних (верифікації) як клієнта угоди.

При цьому, згідно з умовами п. 6.3. угоди користувача банк не несе відповідальність за збитки клієнта, вчинені в результаті неправомірних дій третіх осіб, в тому числі пов»язаних з втратою сім-карти з номером мобільного телефону, який є підтвердженням Верифікації.

Система LiqРay є системою, яка прив»язана до мобільного телефону, але проведення клієнтом операцій в системі можливо виключно після ідентифікації клієнта.

ОСОБА_3, будучи користувачем системи та ініціюючи виконання доручень з перерахування грошових коштів свідомо використовував одночасно старий та новий web-інтерфейс LIQРАY, незважаючи на наявність повідомлення про його заміну.

Крім цього, 11.03.2014р. між ОСОБА_3 та ПАТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір № б/н, шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 1 800,00 гривень на кредитну картку Універсальна, номер картки 5168 7553 7955 5994.

25 квітня 2014 року банк здійснив списання на свою користь з кредитної картки ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 4 790 грн. В якості підстави для здійснення цієї операції у виписці з карткового рахунку зазначено: СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ СОГЛАСНО СЗ 6694571 ПЕРЕВОД (ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ), внаслідок чого на картці утворився мінус у вигляді несанкціонованого овердрафта на суму 4 790 грн. Зазначена сума була банком списана з рахунку через дії ОСОБА_3 в отриманні надмірної суми через LIQPAY. В подальшому через несплату ОСОБА_3 зазначеної суми, банком були нараховані проценти та штрафи. Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості були викладені банком у зустрічній позовній заяві.

За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 не надав доказів того, що він не здійснював операції в системі LIQРАY в період з 09.04.2014р. по 14.04.2014р., оскільки для здійснення операцій потрібна верифікаці у вигляді смс. Про втрату сім-картки і користування його карткою іншими особами, ОСОБА_3 банк не повідомляв для здійснення дій щодо блокування карток. Також, ОСОБА_3 не повідомив банк про надходження надмірних коштів на свій рахунок, якщо він їх не здійснював. Не помітити надміру зарахованих коштів ОСОБА_3 не міг. Надмірність зарахованих коштів підтверджується також висновком проведеної по справі судово-економічної експертизи від 30.10.2015р. У зв»язку з зазначеним, ОСОБА_3 не довів неправомірність дій банку щодо списання суми 4790 грн. з його кредитної картки. Таким чином, у ОСОБА_3 утворилась заборгованість перед банком, у зв»язку з неналежним виконанням покладених на нього зобов»язань за кредитним договором від 11.03.2014р., а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість часткового задоволення позову ПАТ "ПриватБанк" та стягнення боргу з ОСОБА_3, та відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_3

За таких обставин, судова колегія суддів дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: