АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1181/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1065/16Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Акопян В.І.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду із вказаним позовом та просило звернути стягнення на предмет іпотеки: п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 шляхом продажу на прилюдних тогах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності в ході виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банком «Фінанси та Кредит» в розмірі 4 103 533,87 грн.; визнати право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, за ціною відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності складеного на час продажу; надати право підпису договору купівлі-продажу предмета іпотеки в якості продавця, одержання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання довідок та документів, що будуть необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, отримання в органах Державного реєстру прав на нерухоме майно, нотаріуса витягу з Державного реєстру прав на предмет іпотеки, право подавати від імені іпотекодавця в органи Державної реєстрації прав, нотаріусу документи необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, а також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов'язані з оформленням права власності, право Банку здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки, право на отримання в ДКП «Миргородтехінвентаризація» дублікату технічного паспорту на квартиру, право на отримання в нотаріуса дублікату договору купівлі-продажу квартири; право на отримання довідки про склад сімї або зареєстрованих у квартирі осіб; нотаріусу за місцем посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, що складає предмет іпотеки, - вилучити запис про вказане нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Єдиного державного реєстру іпотек за заявою та повідомленням Іпотекодержателя одноособово в момент посвідчення договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 27 березня 2007 року із ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №99-М, згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні кошти в сумі 49 245 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,0 відсотків річних на строк до 26 березня 2022 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що виникають з кредитного договору №99-М із ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №99-М від 27 березня 2007 року. За умовами п.1 Договору іпотеки, іпотекодавець ОСОБА_3 передала іпотекодержателю (банку) п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 взятих на себе договірних зобов'язань, станом на 30 березня 2015 року нарахована заборгованість по кредиту у загальному розмірі 4 103 533,87 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Крелит» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №99-М від 27 березня 2007 року укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 в розмірі 4 103 533,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 93,8 кв.м. , житловою площею 60,2 кв.м. власником якої є ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності в ході виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Передано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в управління до моменту реалізації предмет іпотеки, а саме: п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Вирішено питанні про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №99-М за яким останньому було надано кредит у сумі 49 245 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,0 відсотків річних. Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти до 26 березня 2022 року. Погашення має проводитись шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок (а.с.10-13 т.1).

Кредитні кошти були перераховані ОСОБА_4 готівкою відповідно до Заяви на видачу готівки №1 від 27.03.2007 року та отримані ним, що підтверджується рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 березня 2011 року (а.с.32-35, т.1).

27 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №99-М з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно: п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. 08 лютого 2005 року за №321, зареєстрованого в Дочірньому комунальному підприємстві «Миргородтехінвентаризація» 24 лютого 2005 року в реєстровій книзі 54 під номером 44, реєстраційний номер 7408862 (а.с.14-17).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 березня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 511 027,17 грн. заборгованості за кредитним договором. Також із ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 127 756,79 грн. штрафу за порушення умов іпотечного договору (а.с.32-35 т.1). Цим же рішенням визнано правомірність укладення кредитного договору в іноземній валюті, що підтверджується наданими ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківською ліцензією №28 від 20.01.2003 року та відповідними документами, які підтверджують право банку на проведення операцій з валютними цінностями в іноземній валюті.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п.п. 7.4.7 вказаного договору іпотеки іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі несвоєчасного повернення суми основного зобов'язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки, а також в разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування Предмета іпотеки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не виконував взяті на себе договірні зобов'язання, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, що перебуває у власності ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності судових рішень, якими б була встановлена заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №99-М від 27 березня 2007 року не заслуговують на увагу, оскільки ЗУ «Про іпотеку» та іпотечний договір №99-М від 27 березня 2007 року не пов'язує виникнення права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки із наявністю судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до положень ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», встановленню підлягає саме факт невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №99-М від 27 березня 2007 року, наданий позивачем, відповідає умовам укладеного між сторонами договору та нормам чинного законодавства. Заперечень щодо розміру заборгованості, а також контррозрахунку, який відповідачка вважає правильним, нею подано не було.

Наявність спору між сторонами щодо дійсності кредитного договору №99-М від 27 березня 2007 року, на що вказує ОСОБА_3, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дослідження місцевим судом наявної у матеріалах справи копії кредитного договору 99-М від 27 березня 2007 року, не може вважатися порушенням норм процесуального права, оскільки відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Мотиви з яких ОСОБА_3 вимагала долучити до справи оригінал вказаного договору, колегія суддів вважає надуманими, оскільки рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 березня 2011 року, яке набрало законної сили, встановлено факт укладення кредитного договору та його правомірність.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ОСОБА_3 не наведено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Л.М. Хіль

--//-- В.І. Акопян

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова