Справа № 336/2191/16-ц
Провадження № 2/336/1564/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 травня 2016 р. м. Запоріжжя
Шевченківський районній суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, -
Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить по ? частині - їй та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2005 року, яке 18.01.2006 року зареєстроване у ЗМБТІ за реєстраційним номером НОМЕР_1.
В 2006 році в квартирі зареєстрували місце свого проживання її невістка - ОСОБА_2 та онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак життєві обставини змінилися та члени родини її сина - ОСОБА_4 не вселялися у зазначену квартиру.
На даний час в квартирі зареєстровані чотири особи - позивачка, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
На теперішній час місце проживання відповідачів позивачці невідоме, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не змінили місце своєї реєстрації у добровільному порядку.
Жодних домовленостей щодо збереження права користування квартирою між позивачкою, ОСОБА_4 та відповідачами не було.
У теперішній час реєстрація місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у належній позивачці та ОСОБА_4 на праві власності квартирі, створює їй перешкоди оскільки за комунальні послуги вона сплачує в залежності від кількості зареєстрованих та не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг.
Реєстрація місця проживання відповідачів у належній позивачці на праві власності квартирі перешкоджає їй, як власнику в повній мірі вільно володіти, користуватися та розпоряджатися її майном, та оскільки змінити місце своєї реєстрації у добровільному порядку відповідачі відмовляється, тому позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності ? частини квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини викладені в позові, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідачі своєчасно повідомлені про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, заперечень не надали.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував.
Свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є родичем позивачки, відповідачка разом зі своїм сином не проживала і не проживає у спірній квартирі більше 4 років, її речі в квартирі відсутні.
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить ? частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 26.12.2005 року (а.с.6), копією витягу на нерухоме майно (а.с.7). Інша ? частини вказаної квартири належить сину позивачки ОСОБА_4.
З довідки виданої Центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби ЗМР № 6733 від 01.10.2015 року (а.с.8) вбачається, що у даній спірній квартири окрім позивачки та її сина ОСОБА_6 зареєстровані також і її невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 - відповідачі по справі.
Факт родинних відносин та того що відповідачі є членами родини власника житла підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.10) з якого вбачається що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року (а.с.11) відповідно до якого шлюб між останніми було розірвано.
Крім того з копії актового запису про шлюб № 204 від 30.05.2015 року виданого Шевченківським ВРАЦС ЗМУЮ (а.с.28) вбачається що відповідачка ОСОБА_2 у зв'язку з розірванням шлюбу змінила своє прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».
Факт того, що відповідачі не проживають у квартирі за адресою своєї реєстрації з 01.03.2006 року підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 05.04.2016 року (а.с.9). Крім того дані обставини підтверджені показами свідка допитаного у судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідачі у спірній квартирі не мешкають з березня 2006 р., тобто понад 1 рік, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житлом не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321,391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною ОСОБА_1 на праві власності ? частини квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Кляшторний