КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7086/15-ц
Провадження № 2/552/268/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016 року Київський районний суд м. Полтава в складі: судді Миронець О. К., за участі секретаря судових засідань - Ваніної Ю.А., позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3 відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі було придбано квартиру АДРЕСА_1. Від даного шлюбу вони мають двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім'ї неможливе.

Просила поділити між нею та відповідачем спільне майно у такий спосіб. Виділити їй ? частину квартири за визнати та нею право власності на неї та ? частину виділити відповідачу.

Відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 та просив розділити борги подружжя, які виникли в результаті того, що він отримував кредит на ремонт квартири та просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом 7453,86 гривень, що складає ? частину заборгованості по кредитній лінії по картковому рахунку НОМЕР_1 та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення та просили суд задовольнити зустрічний позов.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.07.1997 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено шлюб, зареєстрований Оріхівською сільською радою Лубенського району, Полтавської області, актовий запис №6.

Від даного шлюбу сторони мають двох доньок - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв., житловою площею 28 кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м, кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м.

Згідно висновку №10 від 06.03.2016 року оціночно - будівельної експертизи вартість квартири АДРЕСА_1 складає 532220 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірвати.

Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст.71 СК України. Згідно ч.1 даної статті майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Враховуючи, що вищевказану квартиру придбано сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі, то вона є спільною сумісною власністю.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та вважає за можливе поділити майно та виділити позивачу і відповідачу по ? частині квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно довідки від 31.03.2016 року виданої Державним ощадним банком України вбачається, що ОСОБА_4 відкрито картковий рахунок та встановлена кредитна лінія в розмірі 15 000 гривень. Станом на 31.03.2016 року залишок коштів по рахунку складає 92,27 гривень, заборгованість по кредитній лінії становить 14907,73 гривень.

Згідно виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_4 проводив розрахунки в торгово-сервісній мережі, зокрема в гіпермаркеті «Епіцент». Доказів на підтвердження того, які саме товари ним були придбані суду не надано.

В ході судового розгляду справи встановлено, що в період з червня 2015 року по вересень 2015 року ОСОБА_4 проводився поточний ремонт квартири, але не встановлено перелік будівельних матеріалів, які були використані для його проведення та яка загальна сума коштів сплачена. Вартість проведених ремонтних робіт не встановлювалась, так як дана вимога не заявлялась позивачем за зустрічним позовом. Отже, доказів того, що кошти позивачем витрачено в інтересах сім"ї суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подачу позову майнового характеру складає 1% від суми позову.

Позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, оскільки є інвалідом 2 групи, отже судовий збір підлягає до стягнення з відповідача.

Отже, оскільки вартість ? частини квартири складає 266110 гривень, розмір судового збору - 2661,10 гривень.

Керуючись ст. ст. 104, 112 СК України та ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 29.07.1997 року Оріхівською сільською радою Лубенського району, Полтавської області, актовий запис № 6 укладений між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка - ОСОБА_4, жінки - ОСОБА_2.

Поділити майно подружжя таким чином.

ОСОБА_2 виділити ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв., житловою площею 28 кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м, кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м. та визнати за нею право власності.

ОСОБА_4 виділити ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв., житловою площею 28 кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м, кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м. та визнати за ним право власності.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 2661,10 гривень на користь держави.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.К. Миронець