У х в а л а

іменем україни

24 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Дербенцевої Т.П., КасьянаО.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_7, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1991 року, який розірвано у 2006 році. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітню дочку-інваліда з дитинства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають в с. Колиндяни Чортківськогорайону Тернопільської області разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на утримання дітей не надає, добровільно сплачувати аліменти не бажає, чим ставить її та їх дітей в скрутне матеріальне становище, просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення нею повноліття та аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 грн щомісячно, постійно.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року, позов задоволено.

Cтягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 10 вересня 2012 року, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 10 вересня 2012 року, постійно.

Ухвалою колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року в частині вимог про стягнення аліментів на користь повнолітньої ОСОБА_9 скасовано та справу у цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_9 залишено без змін та доповнено вказівкою про стягнення аліментів до зміни стану здоров'я чи матеріального стану

ОСОБА_9

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_9 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Батьки, відповідно до ст. 198 СК України, зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Суд при встановленні потреби непрацездатної дочки у матеріальній допомозі має брати за основу прожитковий мінімум і вирішувати справу з урахуванням всієї сукупності фактичних обставин (залежно від ступеня непрацездатності, місця проживання, інших умов життя особи).

Згідно зі ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_9 є інвалідом другої групи з дитинства, потребує матеріальної допомоги з огляду на те, що стипендії не отримує, її мати, з якою вона проживає, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, розмір державної соціальної допомоги, яку ОСОБА_9 отримувала щомісячно, не є достатнім для придбання необхідних медикаментів, не враховуючи інших її потреб, та із урахуванням того, що відповідач інших осіб на утриманні не мав, перебував на роботі за кордоном, а тому мають місце підстави для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 у розмірі 500 грн. При цьому, апеляційним судом вірно зазначено, що рішення необхідно доповнити вказівкою про стягнення аліментів до зміни стану здоров'я чи матеріального стану ОСОБА_9 з огляду на те, що ОСОБА_9 періодично проходить медичні огляди, за результатами яких приймається рішення щодо встановлення їй інвалідності, та виходячи з того, що її матеріальний стан може покращитись.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.П. Касьян