27.06.2016 227/544/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі

Головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Заварзіній Я.С.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Авдіївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вони є власниками трикімнатної квартири № 19 в домі № 19 по вул. Молодіжна в м. Авдіївка Донецької області в рівних частинах. ОСОБА_2 належить 1/3 частини зазначеної квартири, а ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - 2/3 квартири на підставі договору дарування від 23.11.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 4265. ОСОБА_2 з відповідачкою ОСОБА_1 перебував в шлюбі з 14.09.2002 року, від шлюбу мають дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, 20.02.2008р.н. Після укладання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживали в іншій квартирі. 07.11.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Авдіївського міського суду Донецької області. Після розірвання шлюбу відповідачка та діти мешкали в зазначеній квартирі ще приблизно два тижні, після чого виїхали з квартири в інше місце мешкання, в квартиру №16 в домі 2 на бул. Шевченко в м. Авдіївка. Виїхавши з квартири відповідачка забрала свої особисті речі та частину спільно нажитого майна. На теперішній час відповідачка мешкає в м. Авдіївка. У вищезазначеній квартирі відповідачка не проживає більш ніж 3 роки, знятися добровільно з реєстрації відмовляється, мотивуючи тим, що їй нікуди зареєструватися, при цьому відповідачка не виконувала і не виконує обов'язки з утримання квартири і сплати комунальних платежів. Просили визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За адресою проживання ОСОБА_1, яка була зазначена в позовні заяві, неодноразово направлялися судові повістки, але в судове засідання позивачка жодного разу не зявилася. 05 травня 2016 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено заочне рішення по справі, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 було задоволено, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 19 в будинку № 19 по вул. Молодіжна в м. Авдіївка Донецької області.

30 травня 2016 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій зазначила, що не отримувала будь-якої кореспонденції з суду і отримувати не мала можливості, т.я. знаходилась з дітьми з 01 вересня 2015 року (як внутрішньо переміщенні особи) за іншою адресою: м. Димитров, вул. Горького, 25/9 і про судовий розгляд справи вона не знала. Просила скасувати заочне рішення суду, зазначивши, що може надати докази щодо перешкоджання їй в користуванні житловим приміщенням.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2016 року заяву про перегляд заочного рішення було призначено до розгляду в судовому засіданні. В судове засідання зявилася відповідачка ОСОБА_1 та підтримала свою заяву. Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_2 на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що вважає, що рішення суду від 05.05.2016 року постановлено законно, вимоги своєї позовної заяви підтримує в повному обсязі, в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення просив відмовити.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2016 року заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року було скасовано і призначено справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Авдіївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до судового розгляду в загальному порядку (а.с. 120).

В судове засідання позивачі не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації позивачів.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Авдіївської міської ради в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду показала, що в листопаді 2013 року виїхала зі спірної квартири, після того як позивач ОСОБА_2 побив її на очах дитини. До 20.06.2016 року вона разом з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_7 перебувала в м. Димитров як тимчасово переміщені особи, проте зараз переїхала з м. Димитров в м. Авдіївка, вул. Комунальна, 25/410, до квартири загальною площею 12 кв.м. яка належить її тітці. У приватній власності відповідачка ніякої нерухомості не має. Також відповідачка зазначила, що позивач ОСОБА_2 неодноразово приводив додому пяних друзів, приходив додому пяний, бив її, чим спричиняв нестерпні умови проживання. Шлюб між нею та позивачем було розірвано у 2012 році. В 2014 році почалося АТО, в районі блокпосту в м. Авдіївка відбувалися обстріли району, де знаходиться спірна квартира, на даний час обстріли припинилися і відповідачка має намір вселитися в спірну квартиру. Зараз в спірній квартирі позивачі не проживають, а проживає друг позивача ОСОБА_8 зі своєю жінкою ОСОБА_9. Просить визнати причини її не проживання в даній квартирі поважними та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що є матірю відповідачки. До 2012 року дочка перебувала у шлюбі з позивачем ОСОБА_2 Зазначила, що дочка сплачувала за комунальні послуги до моменту її виселення. Позивач почав зловживати спиртними напоями, бити відповідачку, погрожував, що створить такі умови проживання, що вона сама піде. Дочка неодноразово подавала заяви до міліції. Також зазначила, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, знаходився під обстрілами, зараз обстріли припинилися і дочка має намір вселитися в квартиру, оскільки власної нерухомості не має. Також підтвердила, що зараз в спірній квартирі живуть друзі колишнього чоловіка дочки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що відповідачка по справі приходиться їй племінницею. Підтвердила те, що позивач колишній чоловік відповідачки приходив додому у нетверезому стані, бив її, про що свідок дізналася зі слів матері відповідачки ОСОБА_10 Відповідачка неодноразово йому пробачала, забирала заяви з міліції, але він не давав життя, пив, приводив додому пяних друзів, бив відповідачку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є співвласником квартири, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 19/19 на підставі договору міни квартир, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 12.09.2001 року (а.с. 9-10). На підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 23.11.2001 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-13). В зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, що підтверджується довідкою № 195 від 27.11.2015 року, виданою Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (а.с. 7,59).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 07.11.2012 року (а.с 32-33). Від зазначеного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 17.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 31) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 25.02.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 30).

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно склалися неприязнені стосунки після розірвання шлюбу і відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до міліції стосовно спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2, який таким чином перешкоджав відповідачці в можливості користування житловим приміщенням, що підтверджується витягами з підсистем «Факт» та «Єдиний облік» бази даних «Армор» УІЗ ГУНП України у Донецькій області ( а.с. 136-137).

Докази, які надані суду після скасування заочного рішення мають істотне значення для справи, оскільки вони свідчать про наявність перешкод, які чиняться ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 у користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права володіння або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема, дружина наймача, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення чи обмежений у праві користування житловим приміщенням, інакше як на підставі та в порядку, передбаченому законом.

Статтею 71 ЖК України передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження тощо.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Житлового кодексу України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що надані в судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_1 докази, пояснення свідків, підтверджують факт некористування відповідачкою вищезазначеним приміщенням з поважних причин, а саме вчинення перешкод з боку позивача ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням відповідачці ОСОБА_1 Суд також приймає до уваги, що починаючи з 2014 року в звязку з проведенням Антитерористичної операції в Донецькій області, в тому числі в м. Авдіївка, зазначене місто знаходилося під обстрілами бойовиків ДНР, що в свою чергу спричинило також неможливість користування зазначеною квартирою з боку відповідача, яка має намір вселитися до цієї квартири разом із дітьми, оскільки обстріли району м. Авдіївка, де знаходиться спірна квартира, на час розгляду справи припинилися.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 71, 72, 150, 156 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215, 230,231, 232 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_12, третя особа: Орган опіки та піклування Авдіївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Корнєєва