Справа № 570/1151/16-ц
Номер провадження 2/570/611/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області:

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

в с т а н о в и в :

покликаючись на відсутність нормальних подружніх стосунків з відповідачем через різні погляди на життя, невиконання батьком дитини своїх обов»язків по його утриманню, позивач у поданій до суду 19 лютого 2016 року позовній заяві просить шлюб сторін розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/3 усіх видів його доходу щомісячно.

Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, сторони визначили розмір аліментів у ? заробітку. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

За змістом ст.ст.10, 11, 60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення.

Як встановлено судом, сторони одружилися 20 вересня 2013 року, мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сторони не проживають разом з грудня 2015 року, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети, що призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги. Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні сварки, розбіжність у поглядах на сімейне життя, втрата почуття любові.

В ч.1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ця вимога кореспондується і з ст.24 СК України. Ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін та вимогам закону. У розпаді сім"ї винні обоє подружжя, оскільки не вживали належних заходів для усунення конфліктів та досягнення взаєморозуміння в сім"ї.

За таких умов суд вважає, що позов в цій частині доведений і підлягає до задоволення.

У сторін немає спору про місце проживання дитини, тому у цій частині позову необхідно відмовити.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то згідно свідоцтва про народження дитини відповідач є її батьком.

Ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів.

Вимога позивача про стягнення аліментів у відсотках від заробітку ґрунтується на вимогах ст.183 СК України, оскільки відповідач на даний час працевлаштований.

При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції Про права дитини незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Відповідно до ст.7 вказаного Закону прожитковий мінімум з 01 вересня 2015 року для дитини вказаного віку становить 1 167 грн. 00 коп.

Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач інших утриманців не має, може сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих показання позивача, відповідач не надав.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що суб'єктивні права дитини на утримання її батьком є порушеними, визначений судом розмір стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини при взаємному обов'язку батьків її утримувати є обґрунтованим та підлягає стягненню, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України.

Відповідно до абз.4 п.17 даної Постанови Пленуму ВС України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з боржника, то відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, але це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, і в цей день згідно ч.2 ст.114 СК України шлюб припиняється. Вказане рішення згідно ч.2 ст.115 СК надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Позов до суду пред'явлений 19 лютого 2016 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати.

У зв'язку із диспозитивністю цивільного процесу суд не вирішує питання щодо відшкодування судових витрат, оскільки така вимога позивачем не заявлялася.

При постановленні рішення у зв'язку із задоволенням позову з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. в прибуток держави в частині стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі такого позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.110, 180, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 213-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, громадянки України) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Шостка Сумської області, громадянина України) зареєстрований 20 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 2013 року вересня місяця 20 числа зроблено запис за № 1379.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Шостка Сумської області, паспорт серія НОМЕР_3, виданий 19 вересня 2007 року Шостинським МРВ УМВС України, ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, паспорт серія НОМЕР_4, виданий 07 листопада 2013 року Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2) аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 19 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Шостка Сумської області, паспорт серія НОМЕР_3, виданий 19 вересня 2007 року Шостинським МРВ УМВС України, ІНПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, паспорт серія НОМЕР_4, виданий 07 листопада 2013 року Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Шостка Сумської області, паспорт серія НОМЕР_3, виданий 19 вересня 2007 року Шостинським МРВ УМВС України, ІНПП НОМЕР_1) в прибуток держави (Отримувач коштів УДКСУ у Рівненському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012756. Банк отримувача ГУДКСУ в Рівненській області. Код банку отримувача (МФО) 833017. Рахунок отримувача 0295. Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.