Справа № 594/381/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю - позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 березня 1999 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, в якому у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поряд з тим, зазначила, що 24 липня 2003 року шлюб між сторонами було розірвано. Фактично з моменту народження сина, відповідач самоусунувся від його виховання, коштів на його утримання не надавав. Також вказала, що на даний час ніде не працює, додаткових джерел доходів не має, в зв»язку з чим, належним чином забезпечити утримання неповнолітнього сина не має змоги.

Оскільки відповідач є фізично здоровим, працездатним, отримує дохід, так як систематично виїзджає на заробітки за межі Ураїни, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що в середньому на утримання сина витрачає близько 2700 грн. на місяць, що включає в себе витрати на харчування, забезпечення необхідним одягом та взуттям, витрати, пов»язані з відвідуванням сином спортивного залу, репетитора з англійської мови, організацією навчального процессу. В минуломуутримувати дитину допомагали батьки, які вже померли. А тому, саме з метою належного забезпечення дитини необхідним і звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, так як відповідач кошти не надає, будь-яким іншим чином участі у вихованні та утриманні сина не надає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, згідно поданої заяви розгляд справи просив провести без його участі. При цьому, подав письмові заперечення, згідно яких просив суд позов задоволити частково - в межах суми 500 грн. щомісячно, оскільки його дохід не є регулярним та сталим - постійного місця роботи не має, на заробітки в Польщу їздить на короткі терміни. Крім того, має на своєму утриманні ще одну неповнолітню дитину, також на його утриманні перебуває непрацездатна дружина ОСОБА_5, яка хворіє і потребує постійного лікування та стороннього догляду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 15 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області.

Крім того, встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживає у власній приватизованій квартирі в АДРЕСА_1, де також проживає син позивача ОСОБА_6, 1991 року народження, інвалід ІІІ групи з дитинства. Неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, яка на даний час не працює.

Зазначені обставини в ході судового розгляду були стверджені копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, повторно виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актом обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_1 №39, складеного комісією Скала - Подільської седищної ради 09.03.2016 року, довідкою виконавчого комітету Скала - Подільської селищної ради №803 від 09.03.2016 року.

Поряд з тим, як слідує з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданного 29.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, який було розірвано між ними 29.03.2011 року, про що зроблено актовий запис за №11 і після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Згідно довідки №1408 від 12.08.2016 року виданої Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в с.Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, але за місцем реєстрації не проживає. Земельною ділянкою та майном не володіє.

З довідки виконавчого комітету Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області №445 від 12.08.2016 року, слідує, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації з березня 2010 року з співмешканкою ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Згідно довідки виданої КУ «Барською центральною районною лікарнею» Вінницької області, ОСОБА_5 хворіє та потребує постійного лікування.

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання відповідача ОСОБА_2, складеного комісією Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області, вбачається, що стан його матеріально - побутових умов є задовільний.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 7 від 10.08.2016 року, слідує, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Однак доказів, які б стверджували ті обставини, що відповідач матеріально допомагає та утримує свою дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. А тому, його твердження в тій частині, що на даний час утримує дочку суд не приймає.

Критично оцінює суд і твердження відповідача в тій частині, що такий має на утриманні непрацездатну дружину, яка хворіє та потребує лікування та стороннього догляду, оскільки останнім такі факти не доведено - доказів, які б стверджували ті обставини, що особа з якою проживає відповідач є непрацездатною, в зв»язку з незадовільним станом здоров»я потребує стороннього догляду та постійного лікування, суду надано не було. Наданий відповідачем документ поліклінічного відділення КУ «Барська центральна районна лікарня» стверджує виключно той факт, що станом на 11.08.2016р. ОСОБА_5 хворіє, та потребує лікування. Даний документ не містить даних, які б свідчили про те, що через стан здоров»я ОСОБА_5 визнано непрацездатною, що їй встановлено группу інвалідності. В такому також відсутнє посилання на ту обставину, що ОСОБА_5 потребує стороннього догляду.

Умови проживання відповідача є задовільними.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, отримує мінливий дохід, батьком неповнолітньої дитини, то зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір»ю та знаходиться на її утриманні, відповідач участі у вихованні, утриманні дитини не приймає.

За таких обставин, суд вважає за можливе визначити розмір стягуваних аліментів саме у сумі 1000 грн. щомісячно, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум складає для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Окрім того з відповідача в користь позивача слід також стягнути 500 грн. судових витрат за надання правової допомоги адвоката згідно квитанції №22 від 30.03.2016 року.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 р.", керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 - 226, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого в с.Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 ( однієї тисячі) грн. щомісячно, з врахуваням індексу інфляції, починаючи з 19 квітня 2016 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 грн. витрат за надання правової допомоги адвоката згідно квитанції №22 від 30.03.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 21 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні - в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: