У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило на виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 22 листопада 2006 року № 0, укладеного між банком та ОСОБА_6, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок по АДРЕСА_1, житловою площею 123,5 кв. м, площа земельної ділянки - 0,058 га, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на майно. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки. Припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_6 на зазначений будинок, у тому числі право володіння, користування та розпорядження будинком. Виселити з будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. Витребувати від ОСОБА_6 та передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи на будинок.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року визнано неподаною і повернуто.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

Повертаючи апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», апеляційний суд керувався тим, що заявник у встановлений строк не усунув зазначені в ухвалі суду від 28 серпня 2015 року недоліки, а саме не надав доказів оплати судового збору, від сплати якого він не звільнений.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційним судом порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року було подано представником ПАТ «Дельта Банк» − ТавровськимС.Г. (а. с. 161−165).

Згідно з довіреністю, долученою до апеляційної скарги, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В., уповноважило Тавровського С.Г. представляти інтереси довірителя у підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності та господарювання, в органах державної влади, правоохоронних органах, у тому числі й в апеляційних судах (а. с. 166).

Згідно з постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком до 02 червня 2015 року включно (а. с. 167, 169, 170).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року № 71 внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 змінено, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня до 02 вересня 2015 року (а. с. 168).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні

Частиною 1 ст. 35 Закону встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно із п. 15 ст. 2 Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду (ч. 1 ст. 37 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 вказаного Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до апеляційного суду в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка відповідно до Закону є юридичною особою публічного права і здійснює тимчасову адміністрацію та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу, яка згідно з положеннями п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-163цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування.

Судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, тому ухвала суду апеляційної інстанції має бути скасована з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік