Справа № 709/2509/15-ц Провадження № 22-ц/772/1452/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лукашівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі п. 44 рішення Лукашівської сільської ради № 9-22 від 28 лютого 1997 року ОСОБА_3 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 га.

На підставі п. 219 рішення Лукашівської сільської ради №29-1/У від 8 жовтня 2009 року уточнено площу земельної ділянки ОСОБА_3 з 0,42 га. до 0,3468 га. та проведено зміну цільового призначення з «особистого підсобного господарства» на «особисте селянське господарство».

На підставі рішення Лукашівської сільської ради №12-12/У від 19 червня 2007 року погоджено передати ОСОБА_2 земельну ділянку і надати дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5254 га.

На підставі даних рішень Лукашівської сільської ради було виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 серія ЯЕ №143633 від 2 серпня 2007 року та ОСОБА_3 серія ЯИ №54154 від 17 листопада 2009 року.

Розміри земельних ділянок, які зазначені в рішеннях Лукашівської сільської ради, а також їхнє розташування на місцевості, не відповідають дійсності, про що позивачу стало відомо лише в 2014 році при повторному виготовлені 21 січня 2014 року ПП «Землемір» технічної документації на його земельну ділянку, що знаходиться за адресою вул. Лесі Українки, 46 в с. Лукашівка Чорнобаївського району Черкаської області. У пояснювальній записці до зазначеної технічної документації вказано, що фактична площа земельної ділянки не відповідає площі, зазначеній у державному акті, тобто при попередньому обмірі була допущена помилка. На кадастровому плані вказаної технічної документації зображено, що межа між земельною ділянкою позивача та суміжною земельною ділянкою ОСОБА_3, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 44 в с. Лукашівка, проходить по середині кількох його господарських будівель (літньої кухні та двох сараїв). Дані споруди були побудовані ще в 70-х роках, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 28 серпня 2006 року.

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 16 червня 2014 року вказані державні акти на право власності на землю скасовано. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року дане рішення в частині скасування державних актів залишено без змін.

У звязку з тим, що державні акти на земельні ділянки та їх державна реєстрація судом скасовані, виникає необхідність в отриманні нових правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що є неможливим без скасування вищезазначених рішень Лукашівської сільської ради, а тому позивач просить суд скасувати вказані рішення.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Лукашівської сільської ради №12-12/У від 19 червня 2007 року погоджено передати ОСОБА_2 земельну ділянку і надано дозвіл для виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,5254 га, яка розташована по вулиці Лесі Українки, 46 в с. Лукашівка Чорнобаївського району Черкаської області (а.с.5).

На підставі вказаного рішення Лукашівської сільської ради 2 серпня 2007 року ОСОБА_2 було видано державний акт серії ЯЕ №143633 на право власності на вказану земельну ділянку (а.с.12-13).

8 жовтня 2009 року рішенням Лукашівської сільської ради №29-1/У уточнено площу земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 у приватну власність, а саме замість 0,42 га - 0,3468 га та змінено цільове призначення, а саме з особистого підсобного господарства на особисте селянське господарство (а.с.9, 10-11).

На підставі рішень Лукашівської сільської ради від 28 лютого 1997 року №9-22 та від 8 жовтня 2009 року №29-1/У ОСОБА_3 було видано державний акт серії ЯИ №54154 від 17 листопада 2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,2046 га по вул. Лесі Українки, 44 в с. Лукашівка (а.с.14-15).

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 16 червня 2014 року державні акти на право власності на землю ЯЕ №143633 від 2 серпня 2007 року та ЯИ №54154 від 17 листопада 2009 року скасовані (а.с.83-84). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року дане рішення, в частині скасування державних актів, залишено без змін (а.с.85-87).

Відповідно до проведених робіт ПП «Землемір» по визначенню меж земельної ділянки та відповідних виконаних геодезичних робіт встановлено, що фактична площа ділянки не відповідає площі ділянки по державному акту. У пояснювальній записці технічної документації зображено, що межа між земельними ділянками сторін у справі проходить по середині кількох господарських будівель (літньої кухні та двох сараїв). Дані споруди побудовані ще в 70-х роках, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 2006 року та попереднім технічним паспортом від 1988 року, в яких дані споруди відмічені відповідними літерами В,Г,Д. (а.с.16-23, 41-53).

У кадастровому плані, належної ОСОБА_2 земельної ділянки, з експлуатації угідь, а також в акті погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, межа між вказаними земельними ділянками проходить на відстані від зазначених будівель, що не відповідає дійсності. Внаслідок помилки, допущеної при підготовці технічної документації при передачі земельної ділянки у власність позивачу, частина земельної ділянки разом із господарськими будівлями, що перебувала у його користуванні, фактично виділена ОСОБА_3

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, керуючись статтями 21, 393 ЦК України, статтями 81, 118, 152, 155, 158 ЗК України, дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки допущені помилки при обмірах вказаних земельних ділянок призвели до ухвалення Лукашівською сільською радою незаконних рішень про передачу цих ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та до видачі державних актів на право власності на земельні ділянки із невірним відображенням їх меж.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд допустив порушення п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, не відмовивши у відкритті провадження за даним позовом, оскільки позивачем вже подавався позов до цього ж суду з такими самими вимогами, також не знайшли свого підтвердження. За змістом наведеної норми права підставою для відмови у відкритті провадження у справі є наявність рішення, яке набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Однак, рішення, яке б відповідало таким вимогам, і наявність якого є підставою відмови у відкритті провадження у справі, ОСОБА_3 суду не надавалось, у матеріалах справи відсутнє.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки, як вірно встановив суд першої інстанції, позивач дізнався про порушення свого права з часу виготовлення повторної технічної документації із землеустрою ПП «Землемір», тобто в січні 2014 року, чого відповідачкою не спростовано. Окрім того, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року (а.с. 83-84) (залишеного без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року (а.с. 85) в його не скасованій частині) встановлено, що про невідповідність межі землекористування, зазначеної в державному акті ЯЕ №143633 від 2 серпня 2007 року, її фактичному місцю розташуванню позивачу стало відомо 31 січня 2014 року після отримання від ПП «Землемір» технічної документації із землеустрою, тому ці обставину, з огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є встановленими та доказуванню не підлягають.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, та до іншого тлумачення норм матеріального права, але не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, відхилити, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

ОСОБА_5