Справа № 369/3053/16-ц
Провадження № 2/369/1851/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд в складі:

головуючого - судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РП ПАТ "Київобленерго", 3-тя особа: ОСОБА_2 про зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Києво-Святошинського РП ПАТ "Київобленерго", 3-тя особа: ОСОБА_2 про зобов"язання вчинити дії посилаючись на те, він позивач ОСОБА_1 мешкаю та є власником земельної ділянки будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Київська. 54-Б.

Без його на то згоди через його земельну ділянку по вул. Київська, 54-Б що в селі Тарасівка Києво-Святошинського району його сусід ОСОБА_2, який мешкає за зресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Київська 54, провів лінію електромережі до свого будинку.

Для підключення електропостачання до свого будинку ОСОБА_2 повинен був становити навпроти свого будинку стовп і провести лінію електромережі, або зібрати необхідну документацію і укласти з сусідом (в даному випадку з ним) сервітутний договір на проведення лінії електромережі через його земельну ділянку.

Але з даного приводу до позивача ніхто не звертався.

07.12.2015 року позивач звернувся до Києво-Святошинського РП ПАТ «Київобленерго» з заявою на неправомірне проведення лінії електромережі через приватну земельну ділянку позивача.

Від 05.01.2016 року позивачем було отримано листа за вих. № 07/314/7 в якому відповідач повідомляє, що розгляд даного питання потребує додаткового часу і термін перевірки продовжено на 15 діб.

Відповіді у зазначений у листі час не було отримано і 25.01.2016 року позивач був на особистому прийомі у в.о. начальника Києво-Святошинського РП ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_3, який пообіцяв розібратися з даного питання і 30.01.2016 року у 13.30 особисто приїхав разом з інженером ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_4 за вказаною у заяві адресою: с. Тарасівка вул. Київська 54-Б.

Після обстеження проводу відгалуження на місці, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 ( який також був присутній на обстеженні) з приводу предявити технічну документацію і дозвіл на проведення відгалуження через земельну ділянку позивача. Така документація у ОСОБА_2 була відсутня. Немає технічної документації на проведення відгалуження і в ПАТ «Київобленерго».

12.02.2016 року Позивач отримав відповідь за вих. № 07/314/244, відповідно до якої ПАТ київобленерго» повідомляє, що роботи із перенесення проводу відгалуження за адресою: с. Тарасівка вул. Київська 54 будуть виконані персоналом Києво-Святошинського РП до кінця березня 2016 року.

Роботи по монтажу не виконані і ПАТ «Київобленерго» не повідомляє позивача про причини затримки.

Тому просив зобовязати Києво-Святошинське РП ПАТ «Київобленерго» виконати роботи із перенесення проводу відгалуження до будинку №54 по вул. Київська в селі Тарасівка.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача Києво-Святошинськего РП ПАТ «Київобленерго» у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у позові відмовити.

Третя особа: ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, у його задоволенні просив відмовити.

Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 мешкає та є власником земельної ділянки будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Київська. 54-Б, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2011 року.

20.12.2011 роук між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією, що підтверджується договором №205108 від 20.12.2011 року.

Без його на то згоди через його земельну ділянку по вул. Київська, 54-Б що в селі Тарасівка Києво-Святошинського району його сусід ОСОБА_2, який мешкає за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Київська 54, провів лінію електромережі до свого будинку.

Для підключення електропостачання до свого будинку ОСОБА_2 повинен був встановити навпроти свого будинку стовп і провести лінію електромережі, або зібрати необхідну документацію і укласти з сусідом (в даному випадку з ним) сервітутний договір на проведення лінії електромережі через його земельну ділянку.

Але з даного приводу до позивача ніхто не звертався.

07.12.2015 року позивач звернувся до Києво-Святошинського РП ПАТ «Київобленерго» з заявою на неправомірне проведення лінії електромережі через приватну земельну ділянку позивача.

Як вбачається з матеріалів спарви 05.01.2016 року позивачем було отримано лист за вих. № 07/314/7 в якому відповідач повідомляє, що розгляд даного питання потребує додаткового часу і термін перевірки продовжено на 15 діб.

Відповіді у зазначений у листі час не було отримано і 25.01.2016 року позивач був на особистому прийомі у в.о. начальника Києво-Святошинського РП ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_3, який пообіцяв розібратися з даного питання і 30.01.2016 року у 13.30 особисто приїхав разом з інженером ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_4 за вказаною у заяві адресою: с. Тарасівка вул. Київська 54-Б.

Після обстеження проводу відгалуження на місці, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 ( який також був присутній на обстеженні) з приводу предявити технічну документацію і дозвіл на проведення відгалуження через земельну ділянку Позивача. Така документація у ОСОБА_2 була відсутня. Немає технічної документації на проведення відгалуження і в ПАТ «Київобленерго».

12.02.2016 року Позивач отримав відповідь за вих. № 07/314/244, відповідно до якої ПАТ київобленерго» повідомляє, що роботи із перенесення проводу відгалуження за адресою: с. Тарасівка вул. Київська 54 будуть виконані персоналом Києво-Святошинського РП до кінця березня 2016 року.

Але на даний час роботи по монтажу не виконані і ПАТ «Київобленерго» не повідомляє позивача про причини затримки.

Відповідно дост.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов»язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст. 103 ЗК України передбачають, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, не приємні запахи, шумове забруднення). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Відповідно до ст.13,14 Конституції України держава забезпечує захист усіх суб'єктів права власності. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Земля перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено правило, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст.ст. 316, 321,328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

В силу ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Іншого способу для захисту свої прав, окрім судового не має і тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 88, 212-214 ЦПК України, 316, 321,328 ЦК України, ст. 103 ЗК україни суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РП ПАТ "Київобленерго", 3-тя особа: ОСОБА_2 про зобов"язання вчинити дії задовольнити.

Зобов»язати Києво-Святошинське РП ПАТ «Київобленерго» виконати роботи із перенесення проводу відгалуження до будинку №54 по вул. Київська в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко