Справа № 439/1615/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Петейчук Б.М.,

при секретарі Ковальчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Бродівської РДА Львівської області, - про позбавлення батьківських прав,,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить суд позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_3,2000р.н., ОСОБА_4, 2003р.н. та ОСОБА_5,2007 р.н.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2010 року шлюб між ним і відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Розпорядженням Бродівської РДА від 15 квітня 2014 року № 15 у зв?язку із загрозою життю і здоров?ю дітей було вирішено негайно відібрати дітей у відповідачки по справі, та передано дітей ОСОБА_1 Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 25 червня 2014 року було визначено місце проживання неповнолітніх дітей за місцем проживання позивача, а саме - АДРЕСА_1. Іншим рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 25 червня 2014 року було відібрано неповнолітніх дітей без позбавлення батьківський прав у відповідачки по справі і передано на виховання і проживання йому - позивачу по справі. З часу відібрання дітей від відповідачки і по даний час відповідачка по справі ОСОБА_2, жодним чином не цікавилась і не цікавиться життям, здоров»ям, розвитком і навчанням їхніх дітей. На даний час жодної матеріальної допомоги від відповідачки на утримання їхніх дітей він не отримує, всі витрати на дітей проводяться виключно за його рахунок. Можливість бачитись з дітьми, та хоч якось дбати про виховання і матеріальне забезпечення у його колишньої дружини була і є. Однак відповідачка по справі повністю нехтує своїм материнським обов?язком та не користується своїм материнським правом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позов підтримав та просить суд його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак представник позивачки - адвокат Франко І.Б., в судовому засіданні пояснив, що його довірителька позовні вимоги не визнає та вказує, що вона опинилась у складному життєвому становищі. У квітні 2016 року ОСОБА_2 етапована до ЛСІ-19 м. Львова для подальшого відбування покарання за вироком суду, а тому на даний час не може брати активну участь у виховання дітей. Протягом 2014-2015 років вона неодноразово намагалася побачитись із дітьми, однак їй чинились перешкоди зі сторони позивача, з яким у неї склались неприязні стосунки. Вона вживала активних дій для того, щоб брати участь у вихованні дітей, що не може свідчити про те, що вона ухилялась від участі у їхньому вихованні.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Бродівської РДА Надорожняк О.П., пояснила, що сім?я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 опинилась у складних життєвих умовах і була взята під супровід Службою у справах дітей у 2012 році. В той час обоє батьків зловживали алкоголем. Однак, ОСОБА_1 свою поведінку змінив, а ОСОБА_2 поведінки не змінила, зловживала алкоголем. Службі відомо, що протягом 2014-2015 років ОСОБА_2 ухилилася від виконання свого материнського обов?язку, не цікавилась дітьми, не займалась їхнім вихованням. Однак, в кінці 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Комісії з питань захисту прав дитини Бродівської РДА із заявою, в якій просила визначити її спосіб участі у вихованні дітей. 21.01.2016р. Рішенням комісії питань захисту прав дитини Бродівської РДА було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні її неповнолітніх дітей, та визначено для побачень і спілкування один день щотижня. Як відомо представнику третьої особи, ОСОБА_2 у березні та квітні 2016 року дійсно приходила до дітей: дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у ЗОШ №3 м. Броди, де намагалася побачитись із дітьми. Однак спілкування із дітьми не відбулось в силу того, що діти не хтіли із нею спілкуватися. Представник третьої особи вважає, що на час складання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей були усі підстави для цього, однак після звернення ОСОБА_1 до суду зі позовною заявою про позбавлення матері батьківських прав, вона змінила свою поведінку щодо дітей, і намагалась відновити спілкування із дітьми.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 відповідно свідоцтва про народження народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблений відповідний актовий запис, де в графі «мати» записано ОСОБА_2 (а.с.7), встановлено, що ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про народження народилася 02 січня 2003 року, про що зроблений відповідний актовий запис, де в графі «мати» записано ОСОБА_2 (а.с.8), також встановлено, що ОСОБА_5 відповідно свідоцтва про народження народився ІНФОРМАЦІЯ_4, про що зроблений відповідний актовий запис, де в графі «мати» записано ОСОБА_2 (а.с.9),

Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини Бродівської РДА від 24 липня 2015 року № 16, що затверджене головою районної державної адміністрації прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1979 р.н. відносно дочки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.21).

Відповідно до вироку від 11.08.2015р. ОСОБА_2 визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та їй призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі на підставі ст. 71 ч.1 КК України до визначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Бродівського районного суду від 29.12.2014р. та остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Відповідно до довідки від 27.04.2016р. № 3913/48/01/15-2016р. ОСОБА_2 етапована до ЛСІ-19 м. Львів для подальшого відбування покарання.

Відповідно до довідки виданої КЗ ЛОР «Буківським дитячим будинко-інтернатом» ОСОБА_3,2000 р.н. знаходиться на повному державному утриманні в будинку інтернаті з 13.05.2014р. і по даний час. На протязі перебування вихованки в будинку-інтернаті мати ОСОБА_3, ОСОБА_2 не відвідувала її жодного разу.

Відповідно до характеристики ОСОБА_4, 2003р.н., виданої 28.10.2015р. Бродівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, мати учениці ОСОБА_4, -ОСОБА_2 жодного разу не поцікавилася дитиною та її успіхами у навчанні.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5, виданої 28.10.2015р. Бродівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, мати учня ОСОБА_5, -ОСОБА_2 за період навчання не відвідала жодних батьківських зборів, не була присутня на заходах, в яких брав участь ОСОБА_5.

Відповідно до заяви від 12.05.2014р. ОСОБА_2 зверталася до Прокуратури Бродівського району про перевірку законності та підстав щодо відібрання її трьох дітей її колишнім чоловіком ОСОБА_1

Відповідно до заяви від 27.07.2015р. ОСОБА_2 зверталася до служби у справах дітей Бродівської РДА щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_1, оскільки він налаштовує її дітей проти неї.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її рідною сестрою. ОСОБА_2 опинилась у складних життєвих умовах, з чоловіком розлучилася. Старша дочка ОСОБА_3 перебуває у школі-інтернаті на повному державному забезпеченні. Свідок разом із ОСОБА_2 неодноразово відвідували ОСОБА_3 у такому навчальному закладі. У березні-квітні 2016 року вона із ОСОБА_2 намагалися поспілкуватися із дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, для чого прийшли у школу. Однак, діти були залякані і спілкуватись не захотіли, а тому втекли від них. ОСОБА_2 в міру своїх можливостей завжди намагалася побачитись із своїми дітьми, однак через конфлікти із колишнім чоловіком їй це не вдавалось.

Стаття 150 СК України зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, моральний та духовний розвиток.

Відповідно до п.1ч.1 ст.164 СК України, мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведене, перед судом доведено ту обставину, що ОСОБА_2 протягом 2014-2015 років ухилялася від виконання свого материнського обов?язку щодо виховання неповнолітніх дітей. Однак, після звернення її колишнього чоловіка - ОСОБА_1 до суду із позовною заявою про позбавлення її батьківських прав, змінила свою поведінку та намагалася відновити спілкування з дітьми і тим самим брати участь у їхньому вихованні. В той же час, враховуючи, що ОСОБА_2 вироком суду засуджено до міри покарання у виді позбавлення волі і така перебуває у місцях позбавлення волі, у неї існують перешкоди щодо її участі у вихованні неповнолітніх дітей.

Незважаючи на те, що винна поведінка ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання свого материнського обов?язку щодо виховання дітей перед судом доведена, суд, враховуючи реальні кроки ОСОБА_2 щодо виправлення своєї поведінки, враховуючи життєві обставини, в яких опинилась ОСОБА_2, з метою недопущення порушення природного зв?язку між матір?ю і дитиною, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, попередивши ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Покласти на орган опіки та піклування Бродівської РДА Львівської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов?язків щодо виховання дітей.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Б. М. Петейчук