Справа № 444/136/16 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/2646/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» про стягнення вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним заочним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення оскаржила позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарозі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що відповідачем неправомірно відмовлено їй у виплаті страхового відшкодування у зв»язку з тим, що за кермом автомобіля знаходився водій не вказаний у договорі страхування. З таким висновком не погоджується, оскільки відповідно до п.25.2 розділу «Додаткові умови» дія договру поширюється лише на водіїв визначених у частині 1 договору. Згідно з п.4 частини І згаданого договору водій, який має право керувати транспортним засобом може бути віком від 25 до 60 років з стажем керування більше 1 року. В даному договорі не вказано прізвища водія. Стверджує, що донька є єдиним водієм даного автомобіля, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи захворювання опорно-рухового апарату, тому керувати траспортним засобом особисто не може, однак автомобіль потрібний їй для пересування. Ухвалюючи рішення судом не враховані вимоги ст.ст. 979, 980, 988, 990, 992 Цивільного кодексу України, якими врегульовані відносини між страховиком та страхувальником, а також ст.526 ЦК України, якою передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд не врахував, що відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Стверджує, що ОСОБА_4 правомірно керувала транспортним засобом і підпадала під всі вимоги, які ставляться до водія за умовами договору страхування, а тому відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхової суми. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідач по справі ПАТ СК «Альфа-страхування» у судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про день та час слухання справи що підтверджується поштовим повідомленням , а тому відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 (страхувальник) та відповідачем по справі ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) 17.12.2014 року було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0842846.049.

З частини 1 даного договору вбачається, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1. Згідно умов договору керувати застрахованим транспортним засобом має право водій віком від 25 до 60 років зі стажем водія від одного року, кількість водіїв, що мають право керувати застрованим ТЗ - один.

Із розділу Додаткові умови частини 1 договору вбачається, що до керування ТЗ допущений ОСОБА_5, а фактично керувала транспортним засобом ОСОБА_4, яка не була вписана у договір та не було проведено у договорі заміни прізвища водія ОСОБА_5, який керував автомобілем після його придбання на водія ОСОБА_4, яка тривалий час як єдиний водій згідно пояснень позивачки керує автомобілем.

Згідно п.25.2 частини 11 договору вбачається, що дія договору поширюється лише на водіїв/ категорію водіїв, визначених в частині 1 договору. Згідно п. 11.9 частини 11 договору вбачається, що індивідуальні умови договору, вказані в частині 1 договору мають перевагу над положеннями договору, викладеними в цій частині договору.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позову, суд дав належну оцінку зазначеним обставинам та прийшов до вірного висновку, що в силу вимог ст. ст.988 ч.1 п.3, 991 ч.1 п.6 , ч.2 страховик вправі відмовитися від страхової виплати, якщо така суперечить договору.

Враховуючи те, що в момент настання страхового випадку за кермом автомобіля була ОСОБА_4, а у договорі зазначено що до керування ТЗ допущений ОСОБА_5 ( а.с.4) , відтак колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

ОСОБА_6