Справа № 161/349/16-ц
Провадження № 2/161/1131/16
У Х В А Л А

06 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В :

14.01.2016 року позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідачів, в якому просила визнати частково недійсним договір дарування від 04.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині дарування ? частки колодязя.

05.07.2016 року відповідачем ОСОБА_5 було подано суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, яку відповідач просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Сторона позивача заперечувала проти прийняття зустрічного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною 2 ст.31 та частиною 1 ст. 123 ЦПК України установлено, що зустрічний позов відповідач має право предявити до початку розгляду судом справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито 22.01.2016 року.

У справі проведено кілька судових засідань, розгляд справи по суті розпочато 07.06.2016 року після кількаразового відкладення судового розгляду, в тому числі і за клопотанням сторони відповідача, після надання сторонами та витребування судом доказів, у справі заслухані пояснення сторін, свідків.

А тому, суд вважає, що сторона відповідача мала час і можливість, подати зустрічний позов до суду до початку розгляду справи судом, як це передбачено чинним процесуальним законом.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У цивільних справах перебіг провадження для цілей ст. 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Статтею 157 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює один із основоположних принципів принцип неприпустимості зловживання правами.

З врахуванням того, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду і не знаходить свого вирішення, прийняття зустрічного позову та обєднання вимог за позовами в одне провадження, призведе до ускладнення судового процесу та порушення установлених законом строків розгляду справи. Крім того, це буде суперечити вимогам ст.ст. 31, 123 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що подання відповідачем зустрічного позову з порушенням вимог процесуального законодавства після початку розгляду справи по суті є неприпустимим зловживанням процесуальними правами, а тому, в прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 157, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, яку відповідач просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій