Номер провадження: 22-ц/785/6495/16
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря - Сібової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, за апеляційною скаргою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранко 87» (далі - ОСББ «Старопортофранко 87») на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що з 2010 року користується та постійно проживає у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом, складеним КП ЖКС «Фонтанський».

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у користуванні зазначеним приміщенням, просив визнати право власності на вказаний об'єкт нерухомості та розглянути справу у його відсутність (а.с.2,21).

Відповідач в судове засідання не з'явився та заперечень на позов не надав.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56,2 кв.м.

Встановлено порядок виконання рішення, згідно з яким, після набрання ним законної сили, воно є підставою для реєстрації за ОСОБА_2 право власності на вказане нежитлове приміщення (а.с.24-26).

В апеляційній скарзі ОСББ «Старопортофранко 87»просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.32-35).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання в апеляційний суд повторно не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, голову правління ОСББ Терехову І.В. та адвоката Соловйова В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, керувався ст.ст.328,331,383,392 ЦК України та виходив з того, що:

-ОСОБА_2 з 2010 року по теперішній час користується спірним приміщенням, обережно відноситься до нього, використовуває його за призначенням, дотримується правил користування житловим приміщенням і не використовує його всупереч інтересам інших осіб,

-з моменту вселення ОСОБА_2 ніяких претензій з боку місцевої влади та керівництва КП ЖКС до нього не пред'являлось,

-після реконструкції, проведеної позивачем, приміщення відповідає нормам СНІП 08.01-89 «Житлові будівлі»,

-дії, вчинені ОСОБА_2 щодо свого майна, яке змінило свою кількісну характеристику, є правомірним.

Однак с такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

За положеннями статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, який суб'єкт цивільних правовідносин здійснив такі дії та на якого суб'єкта або сторону договору зареєстровано новостворене майно.

Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства, зокрема на підставі ст.392 ЦК України.

Апеляційним судом встановлено, що спірне приміщення є нежитловим (підвалом) та розташовано у двоповерховому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 56,2 кв.м. (а.с.13-15).

Дані про те, що вказане приміщення :

-було жилим та переведено, відповідно до вимог ст.8 ЖК України, у нежиле,

- реконструйовано позивачем,

-є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси.,

у справі відсутні.

Пред'явивши вимогу про визнання права на нежитлове приміщення, ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, повинен був надати суду правовстановлюючий документ на нежитлове приміщення та докази вчинення відповідачем ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, дій, які можуть бути розцінені як невизнання та реальне оспорення його права власності.

Проте, замість зазначених доказів ОСОБА_2, який участі у судовому засіданні не брав, до позовної заяви, крім копій паспортів та ідентифікаційних номерів сторін, надав лише акт дільниці №2 КП ЖКС «Фонтанській» від 23 січня 2014 року про користування позивачем спірним приміщенням з 2010 року, який не має правового значення для вирішення даного спору.

Крім того, із змісту дослідженої в суді апеляційної інстанції відповіді начальника вказаної дільниці від 05 вересня 2016 року вбачається, що зміст вищеназваного акта викликає обґрунтований сумнів у його справжності.

Оскільки позивач не надав суду правовстановлюючий документ на нежитлове приміщення, суд першої інстанції, у порушення вимог ч.4 ст.10, ч.6 ст.130 ЦПК України, не з'ясував хто є власником або користувачем спірного приміщення та не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Апеляційним судом встановлено, що 12 червня 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 утворено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранко 87» (а.с.36-43,44-46).

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02 квітня 2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_7 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища, підвалу та інш.). П. 1.1. резолютивної частини даного рішення проголошує, що «допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Згідно із п. 1.2. вказаного рішення власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Таким чином, нежитлове приміщення підвалу, площею 56.2 кв.м. по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю мешканців будинку АДРЕСА_1 з моменту їх вселення у свої квартири, які не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої ст.13 цього Кодексу.

Частинами 2-4 ст.13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв'язку з недоведеностю та необґрунтованістю позовних вимог ОСОБА_2, що може свідчити про відсутність спору між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та штучність позову, направленого на порушення прав власниківквартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на допоміжне приміщення ( підвал), підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що під час вирішення справи суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому ухвалене у справі рішення про задоволення позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранко 87» задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання чинності.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков