Справа № 229/750/16-ц
Провадження №2/229/521/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" про стягнення коштів за договором банківського вкладу,зобов"язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суд з позовом до відповідачів в якому зазначає, що 08 грудня 2014року вона уклала з банком договір строкового банківського вкладу № 1/33/2m/0115 на два місяці з 08.12.2014р по 08.02.2015р у розмірі 23033,80грн із нарахуванням 23% річних на суму вкладу у відділенні банку № 33 м.Дружківки. Гроші нею внесені 08.12.2014р на вкладний рахунок № 920115.

У подальшому термін дії цього договору був продовжений 09 лютого 2015року на 2 місяці, 08 квітня 2015року на 2 місяці і 08 червня 2015року на 2 місяці до 08.08.2015року.

Постановою Правління Національного банку України від 20 липня 2015року прийнято рішення від 20 липня 2015року № 140 ПАТ "АКБ "Капітал" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою правління НБУ від 29 жовтня 2015року № 753 прийняте рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "АКБ "Капітал", а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення від 29.10.2015року № 196 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКБ "Капітал".

На її неодноразові звернення з питання повернення вкладу, відповідачі не надали їй позитивних відповідей.

Уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "АКБ "Капітал" ОСОБА_3 листом № 12/2143/7 від 26 жовтня 2015року повідомив про нікчемність договору банківського вкладу на підставі п. 9 ч.2 ст. 38 Закону № 4452 -У1 від 23.02.2012р "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважає дії відповідачів такими, що порушують діюче законодавство України, положення договору та її права споживача банківських послуг.

На Фонд гарантування покладений обов"язок гарантувати їй повернення вкладу у розмірі до 200 000грн.

Відмова в поверненні вкладу та невиплата їй процентів порушили її плани в питаннях розпорядження коштами.

Діями ФГВФО і банку їй спричинено моральні страждання. Вона втратила довіру до банківської і до законодавчої системи в державі.

Просить стягнути солідарно з відповідачів 30 656грн, в тому числі суму вкладу - 23033,80грн;

додаткові проценти - 23%річних за 15 місяців відповідно до договору банківського вкладу в сумі 6622,20грн;

судові витрати у вигляді сплати коштів за правову допомогу - 1000грн;

зобов"язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити її до реєстру (списку) кредиторів для отримання нею грошового вкладу з нарахованими процентами.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги частково. Просить стягнути солідарно з відповідачів банківський вклад 23 033,80грн і витрати на правову допомогу в сумі 1000грн; зобов"язати Фонд гарантування вкладів включити її до реєстру кредиторів для отримання грошового вкладу. Від вимог щодо стягнення відсотків в сумі 6622,20грн відмовилась.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені.

Відповідач, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, надав суду заперечення на позов в якому зазначають, що вимоги до Фонду гарантування не є вимогами, які виникають з договору позивача з банком, оскільки Фонд гарантування не укладав з Позивачем договорів. Вимоги позивача до Фонду безпосередньо випливають з норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і носять публічно-правовий характер. Виконавча дирекція Фонду затверджує загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою.

У переданому уповноваженою особою Переліку вкладників ПАТ "АКБ "Капітал" інформація про позивача відсутня, в зв"язку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затверджені загального реєстру Фондом гарантування.

У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.

Законодавство не покладає обов"язок на Фонд враховувати під час складання загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників.

Оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку вкладників, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування.

Фонд гарантування не вчинив жодної протиправної бездіяльності або дії стосовно позивача щодо невключення останнього до Загального реєстру вкладнивків та невідшкодування йому коштів, оскільки Фонд не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача, окрім тієї , що міститься в Переліку вкладників.

Вимоги позивача саме про солідарне стягнення з Фонду коштів за вкладом без дотримання процедури, встановленої ст.ст. 26 ,27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають порядку дій, що встановлені Законом.

Ч. 2 ст. 20 Закону передбачає , що кошти Фонду гарантування не включаються до державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключено на цілі, визначені у ч.2 ст. 20 Закону. Просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 08 грудня 2014року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1/33/2m/0115 строкового банківського вкладу (депозиту).

Згідно п.1.1. договору банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 23 033,80грн на строк 2 місяці з 08.12.2014року по 08.02.2015р, та зобовязується повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом на умовах та в порядку , встановлених цим договором.

Відповідно до п. 1.1.2 договору банк нараховує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 21% річних в порядку , визначеному розділом 2 даного Договору.

Пунктами 2.7, 2.9 договору передбачено, що в разі прийняття рішення про припинення дії цього договору в строки, передбачені цим договором, без продовження його дії на новий строк, вкладник про прийняте рішення щодо повернення вкладу повинен повідомити банк до закінчення строку дії цього договору шляхом подання до банку письмової заяви не менше 5 операційних днів до дати закінчення дії цього договору. Вклад , в т.ч. у достроковому порядку , повертається банком в безготівковій формі на відкритий вкладником поточний рахунок для повернення коштів або за заявою вкладника на інший зазначений Вкладником рахунок.

Відповідно до п. 4.1 договору банк гарантує вкладнику повернення прийнятих від нього грошових коштів Статутним капіталом Банку і всім належним йому майном. (а.с.6-8).

Згідно з меморіальним ордером № 771-32 від 08 грудня 2014р , та квитанції № ТR . 314956.3692.771 від 08 грудня 2014року позивач внесла в касу банку кошти в сумі 23033,80грн. (а.с.12).

Судом встановлено, що 09 лютого 2015року позивач та Банк уклали додаткову угоду до договору № 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року, згідно якої п.1.1. вказаного договору уклали в новій редакції:

1.1.розміщення тимчасово вільних коштів Вкладника в депозит Банку в розмірі 23033,80грн на строк до 08.04.2015року із нарахуванням 21 %річних по депозиту. Рахунок для обліку депозиту № 92.0115 в ПАТ «АКБ «Капітал», нараховані проценти за вкладом обліковуються на рахунку № 92.0115 ПАТ «АКБ «Капітал».

По всіх інших питаннях даної угоди сторони керуються умовами договору № 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року. (а.с.9 зв.ст.)

Судом встановлено, що 09 квітня 2015року позивач та Банк уклали додаткову угоду до договору № 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року, згідно якої п.1.1. вказаного договору уклали в новій редакції:

1.1.розміщення тимчасово вільних коштів Вкладника в депозит Банку в розмірі 23033,820грн на строк до 08.06.2015року із нарахуванням 21 %річних по депозиту. Рахунок для обліку депозиту № 92.0115 в ПАТ «АКБ «Капітал», нараховані проценти за вкладом обліковуються на рахунку № 92.0115 ПАТ «АКБ «Капітал».

По всіх інших питаннях даної угоди сторони керуються умовами договору №№ 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року. (а.с.10 зв. ст.)

Судом встановлено, що 08 червня 2015року позивач та Банк уклали додаткову угоду до договору № 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року, згідно якої п.1.1. вказаного договору уклали в новій редакції:

1.1.Розміщення тимчасово вільних коштів Вкладника в депозит Банку в розмірі 23033,80грн на строк до 08.08.2015року із нарахуванням 21 %річних по депозиту. Рахунок для обліку депозиту № 92.0115 в ПАТ «АКБ «Капітал», нараховані проценти за вкладом обліковуються на рахунку № 92.0115 ПАТ «АКБ «Капітал».

По всіх інших питаннях даної угоди сторони керуються умовами договору № 1/33/2m/0115 від 08.12.2014року. (а.с.11 зв. ст.)

Судом встановлено, що до 08 серпня 2015року позивач звернулася до Дружківського відділення банку №33 щодо повернення вкладу і нарахованих процентів, але їй повідомили, що банк ліквідовується і гроші банк не повертає.

До теперішнього часу вклад позивачу не повернутий.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»).

Таким чином, вимога вкладника видати суму депозиту (вкладу) є правом вкладника, яким і скористалась позивач, звернувшись до банку після закінчення строку договору.

Постановою Правління Національного банку України від 20.07.2015року № 466 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Акціонерно-Комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.07.2015р прийнято рішення № 140 про запровадження з 21.07.2015року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» .

Відповідно до постанови Правління НБУ від 29.10.2015року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 29.10.2015року № 195 «Про початок ліквідації ПАТ АКБ «Капітал» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ АКБ «Капітал».

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/абозапроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У своєму повідомленні б/н та без дати Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" ОСОБА_3 повідомляє, що договір укладений між позивачем та Банком визнано нікчемним на підставі п.9 ст. 38 Закону №4452-УІ, посилаючись на те, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.07.2015 року №466 Про віднесення публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 року було прийнято Рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ". Також зазначено, що відповідно до ст. 38 цього ж Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд з метою забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, зобов"язаний, в тому числі, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністраці банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених Законом.

Відповідно до частини другої статті 38 цього Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемним є правочин (у тому числі договір), недійсність якого встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так підстави для визнання правочину нікчемним визначені , зокрема , у частині третій статті 38 закону.

Однак цим правом щодо визнання договорів банківського вкладу або банківського рахунку нікчемним уповноважена особа Фонду користується лише у разі , якщо вкладники «розбивають» вклади у сумі понад 200тис грн. на кілька вкладів, або якщо рахунки відкриваються з порушенням законодавства .

Доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання договору між банком та позивачем нікчемним, відповідачами не надано.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частину третю статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, доповнено пунктом 9 згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року, на який посилається відповідач, що набрав чинності 12.08.2015 року, а договір між сторонами було укладено 08.12.2014 року, строк дії договору закінчився 08 серпня 2015року. Тобто цю норму прийнято пізніше ніж було укладено договір між сторонами та її не можна застосовувати в данному випадку, оскільки погіршує становище однієї зі сторін правочину.

Також суд вважає необхідним зазначити, що Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року,

визнано протиправною та скасовано Постанову Національного банку України від 20 липня 2015 року №466/БТ «Про віднесення ПАТ «АКБ «Капітал» до категорії неплатоспроможних»;

скасоване Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 липня 2015 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал»

10 лютого 2016року Вищий адміністративний суд України залишив рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, обєктом якої є грошові вклади, закріплено в ст. 41 Конституції України. Встановлені гарантії права на приватну власність, в тому числі проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, при цьому право приватної власності є непорушним. Громадянин має право вільно здійснювати право власності щодо належного йому майна.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Таким чином, позивач як вкладник правомірно звернулася до суду за захистом порушеного права з вимогою про стягнення сум, які не повернуті, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з ПАТ АКБ «Капітал» банківського вкладу у сумі 23 033,80 грн. є законними та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволенню не підлягають, оскільки між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу, зобов"язальним по виплаті коштів позивачу є банк, а не Фонд, тому зобов'язань у Фонду гарантування перед позивачем немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ПАТ "АКБ «Капітал» на користь держави судовий збір у сумі 1378 гривень, на користь позивача - витрати на правову допомогу в сумі 1000грн (а.с.23).

Керуючись ст.ст.10,11,60, 61, 88, 209,212-215,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", , код 334828, на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1) заборгованість за договором №1/33/2m/0115 строкового банківського вкладу від 08 грудня 2014року по вкладу в сумі 23 033 (двадцять три тисячі тридцять три) грн 80коп, також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча )грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп..

В задоволенні позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: Т. Л. Панова