АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/4873/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Рибак М.А.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», акціонера Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 та голови правління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів моральної шкоди та завданих збитків.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 30.09.2014 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті № 300131/113640/7-14, відповідно до умов яких позивач вніс на депозитний рахунок відповідача 53000,00 грн. на строк з 30.09.2014 року по 30.04.2015 року включно.

09.01.2015 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті №300131/154084/5-15, відповідно до умов яких позивач вніс на депозитний рахунок відповідача 70000,00 грн. на строк з 09.01.2015 року по 09.06.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 вказав, що 09.06.2015р. він повідомив банк про бажання повернути вклади, однак до цього часу кошти вкладів разом із нарахованими відсотками не повернуті, з огляду на що позивач просив разом із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за вищезазначеними договорами в розмірі 193000,00 грн., матеріальні збитки в розмірі 20439,49 грн. та моральну шкоду в розмірі 6700,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з»ясував обставини справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.09.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 300131/113640/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» та 09.01.2015 року були укладені договори № 300131/154084/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» № 300131/154081/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті та у порядку і на умовах, визначених в цих Договорах-заявах та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» , які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюдненні на офіційному сайті Банку.

За вказаний термін користування коштами вкладнику нараховуються проценти в розмірі 25,00% річних за договором №300131/113640/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», проценти в розмірі 24,00% за договором №300131/154084/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт», проценти в розмірі 24,00% за договором №300131/154081/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунки, відкриті у банку.

Після закінчення строку, визначеного п. 1 цих договорів-заяв, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями Основних умов.

Згідно п. 9 Договорів-заяв, вкладник підписанням цих Договорів-заяв усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також вкладник підписанням даного договору підтверджує факт ознайомлення з основними умовами, чинними на дату підписання банком та вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, які визначені Основними умовами та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором виконав належним чином та здійснив зарахування коштів відповідно до кожного договору, що підтверджується випискою по особовому рахунку та доданими до позовної заяви копіями квитанцій, меморіальних ордерів та платіжних доручень.

Станом на 08.12.2015 року на рахунках позивача у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» обліковуються кошти позивача в розмірі 193000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами про повернення банківських вкладів за договорами, однак відповідач свої зобов'язання за договорами не виконав та не повернув в установлений строк суму вкладів.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було віднесено до категорії неплатоспроможних, має місце процедура ліквідації Банку, та з огляду на те, що позивачу 04.11.2015 року було виплачено суму вкладів в розмірі 193000,00 грн. в межах процедури, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд не вбачав передбачених підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача банківського вкладу.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського владу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладник) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті НБУ від 17.09.2015 року вбачається, що відповідно до ст. 76 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" прийнято постанову № 612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних.

Згідно ч. 5 ст. 35 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

У відповідності до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку.

З огляду на що та у відповідності до ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 даного Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення даних вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 Закону.

У зв'язку із тим, що станом на час розгляду справи, розпочато процедуру ліквідації банку, до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

У відповідності до п.п.1,2 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення збитків в розмірі 20439,49 грн. та моральної шкоди в розмірі 6700,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надає суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності визначених ч. 1 ст. 1167 ЦК України підстав для відшкодування моральної шкоди ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит, з огляду на що, висновки суду про відмову в задоволенні позову є законними та обгрунтованими.

Оцінюючи достатність і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, та враховуючи, що обставини на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не грунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає формальними та такими, що не тягнуть за собою безумовну підставу для скасування рішення суду і на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді