У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського національного технологічного університету про стягнення втраченої частини заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно контракту від 26 листопада 2013 року № 220 його було прийнято на посаду старшого викладача кафедри маркетингу та соціальної економіки Чернігівського національного технологічного університету на строк з 26 листопада

2013 року по 30 червня 2015 року.

Наказом від 29 квітня 2015 року № 360-0 було продовжено термін роботи на умовах контракту до 30 червня 2016 року, проте з 01 вересня 2015 року встановлено навантаження по кафедрі 0, 25 ставки, однак за діючим контрактом повинен мати навантаження у розмірі повної ставки.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути різницю недоотриманої зарплати у розмірі 75% від посадового окладу та 30% надбавки за науково-педагогічний стаж за період з 01 вересня

2015 року, а всього в розмірі 9 556 грн та зобов'язати відповідача скорегувати педагогічне навантаження у відповідності до Закону України «Про вищу освіту» до рівня повної ставки, а саме 600 годин на навчальний рік.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що

ОСОБА_2 отримував заробітну плату в повному обсязі за фактично виконану ним роботу у відповідності до діючих умов контракту, який не змінювався, отримував заробітну плату пропорційно відпрацьованого часу. Наказ № 734-о від 01 вересня 2015 року «Про збільшення та зменшення навчального навантаження» позивач не оскаржував, а тому суд не може вийти за межі заявлених вимог.

Такі висновки суду є законними. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Висновок суду про відсутність правових підстав до стягнення недоотриманої заробітної плати відповідає вимогам закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм процесуального права чи не правильно застосована норма матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського національного технологічного університету про стягнення втраченої частини заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович