АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4930/15-ц Номер провадження 22-ц/786/819/16Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Бондаревської С.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 лютого 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгвоаності за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 02 лютого 2016 рокупозовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"заборгованість за кредитним договором № 014/6560/84/84585 від 27 червня 2007 року станом на 27 липня 2015 року в розмірі 91729,02 доларів США, що еквівалентно 2 334 354 грн. 68 коп., із них: заборгованість за кредитом 78294 долари США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1249,38 доларів США; заборгованість за відсотками 6261,31 долар США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 5939,56 доларів США; пеня за прострочення кредиту та відсотків 7173,71 долар США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"заборгованість за кредитним договором № 014/6560/84/84585 від 27 червня 2007 року станом на 27 липня 2015 року в розмірі 91729,02 доларів США, що еквівалентно 2 334 354 грн. 68 коп., із них: заборгованість за кредитом 78294 долари США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1249,38 доларів США; заборгованість за відсотками 6261,31 долар США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 5939,56 доларів США; пеня за прострочення кредиту та відсотків 7173,71 долар США.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"понесені судові витрати з кожного в розмірі по 1218 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погодившись з рішенням суду, просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".Вважає, що рішенням постановлено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/6560/74/84585, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в сумі 82000 доларів США на 240 місяців з 27 червня 2007 року по 27 червня 2027 року зі сплатою 12,50 % річних.

Пунктом 3.1. зазначеного договору, його сторони передбачили, що кредит надається на умовах його строковості, забезпечення, повернення та плати за користування.

Як встановлено судом, банк свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти в розмірі 82000 доларів США.

При цьому, правильним є висновок суду про те, що факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_4 саме в розмірі 82000 доларів США підтверджується випискою по рахунку (а.с. 15), яка є повним відображенням зарахування або списання грошових коштів.

Надання позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредиту саме в іноземній валюті в повній мірі узгоджується з нормами ст. ст. 192, 524 ЦК України та Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Також судом встановлено, що 14 липня 2010 року сторонами по справі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було досягнуто згоди та укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої строк кредиту збільшився на 45 місяців, п. 1.2. кредитного договору викладено в новій редакції щодо дати остаточного погашення кредиту 27 березня 2031 року та строк кредиту визначено в 285 місяців. При цьому сторони дійшли згоди щодо зменшення розміру щомісячного платежу.

Згідно з пунктом 6.1. зазначеної додаткової угоди відповідач ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання здійснити страхування на користь позивача.

04 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди про визначення процентної ставки в розмірі 12,50 % річних.

21 березня 2011 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/6560/84/84585, згідно з умовами якої тимчасово зменшено розмір щомісячного палетку, а фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за процентами.

Також встановлено, що 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір поруки № 014/6560/84/84585-1. Окрім того, 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/6560/84/84585-2.

Відповідно до умов даних договорів поруки відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі зобов'язань.

Як вбачається з наданого банком розхрахунку заборгованості, ОСОБА_4 погашала тіло кредиту та відсотки, але не в повному обсязі (т.1 а.с. 9-13). Доказів про те, що вона не сплачувала кошти по кредиту відповідачем надані не були, що підтверджує ту обставину, що вона дійсно отримувала кредитні кошти за кредитним договором та спростовує відповідні доводи відповідачів щодо фактичного їх неотримання.

Крім того, не погоджуючись з укладеним кредитним договором або з окремими його положеннями, або з невиконанням умов останнього, позичальник повинна була звернутись з позовом до суду про розірвання кредитного договору або визнання його недійсним, але до суду з позовом про визнання його недійсним не зверталась, що спростовує доводи відповідача ОСОБА_4 в цій частині.

Станом на 27 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 91729,02 доларів США, що еквівалентно на день вирішення справи судом 2334354 грн. 68 коп., із них: заборгованість за кредитом 78294 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1249,38 доларів США; заборгованість за відсотками 6261,31 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 5939,56 доларів США; пеня за прострочення кредиту та відсотків 7173,71 долари США.

При цьому наданий до суду розрахунок позовних вимог здійснений позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Посилання представника відповідача на безпідставну зміну позивачем процентної ставки за договором не заслуговує на увагу.

Згідно з умовами кредитного договору від 27 червня 2007 року його сторони досягли згоди щодо процентної ставки в розмірі 12,50 % річних.

В подальшому, згідно з додатковою угодою до кредитного договору, яка була укладена 14 липня 2010 року, сторони передбачили зобов'язання відповідача ОСОБА_4 на здійснення страхування та відповідальність у разі порушення такого зобов'язання.

Оскільки відповідні зобов'язання відповідачем ОСОБА_4 були порушені, суд прийшов до вірного висновку, що позивачем обґрунтовано та в межах договору з 29 жовтня 2010 року збільшено відсоткову ставку за кредитом до 17,50 % річних.

Збільшення суми кредиту з розміру 82000 долари США до 93428,40 доларів США здійснено виключно на договірних засадах.

Зокрема, відповідач ОСОБА_4, укладаючи додаткові угоди до кредитного договору № 014/6560/74/84585 від 27 червня 2007 року досягла згоди з позивачем про те, що фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, а таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів.

Твердження представника відповідача про надання позивачем неналежним чином виготовлених та завірених копій не заслуговує на увагу. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав до суду завірені копії договорів кредиту та поруки, які не оспорюються жодною стороною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою (правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1348цс15).

В даній справі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надали поруку за різними самостійними договорами поруки, тому суд прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (як поручителя) солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/6560/84/84585 від 27 червня 2007 року станом на 27 липня 2015 року в розмірі 91729,02 доларів США.

Також вірно стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (як поручителя) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6560/84/84585 від 27 червня 2007 року станом на 27 липня 2015 року в розмірі 91729,02 доларів США.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що у ОСОБА_4 утворилась заборгованість перед позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням покладених на неї зобов'язань за кредитним договором № 014/6560/84/84585 від 27.06.2007 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнення боргу з відповідачів.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно того, що укладеним між сторонами договору не було передбачено можливості видачі кредитних коштів частками. Як встановлено дослідженим кредитним договором, в п. 3.2. договору його сторони передбачили, що надання кредиту може здійснюватися на розсуд кредитора наступним чином: шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника на його поточний рахунок, так і шляхом видачі готівкою через касу.

Меморіальний ордер № 03 від 27 червня 2007 року (том 2 а.с. 146), на який посилалася відповідач ОСОБА_4, як на обставину отримання грошових коштів в іншому розмірі, ніж зазначено в кредитному договорі, свідчить лише про те, що безпосередньо ОСОБА_4, як платником, було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 83355,30 грн. пайового внеску за договором пайової участі у фінансуванні будівництва на користь ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД». При цьому даний платіж здійснено поза межами кредитного договору № 014/6560/84/84585.

Відсутність заяви ОСОБА_4 на видачу готівки жодним чином не спростовує обґрунтованість позовних вимог та обставину отримання грошових коштів відповідачем. Як встановлено матеріалами кредитної справи, відповідач ОСОБА_4 звернулася до позивача з заявою саме на відкриття поточного рахунку (том 1 а.с. 201), що відповідає положенням пункту 3.2. кредитного договору, а не з заявою про видачу готівки. При цьому 27 червня 2007 року між сторонами по справі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4. було укладено договір № 014/6560/85/84585 на відкриття та ведення поточного рахунку (том 1 а.с. 203).

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 лютого 2016 рокута задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

С.М. Бондаревська