Справа № 569/6002/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року

Суддя Рiвненського мiського суду Рівненської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Крім того, ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку яка знаходиться в селі Олександрія, рівненського району по вулиці Лісова,294 в масиві Борковський.

В обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову ОСОБА_2, зазначає, що ОСОБА_3, намагаючись уникнути відповідальності має намір переоформити свою земельну ділянку на іншого власника (брата дружини на прізвище Осіпчук).

Суд вважає, що заява ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень, наведених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Позивачем не надано доказів, що майно на яке він просить накласти арешт дійсно належить відповідачу по справі, також відсутня характеристика майна (кадастровий номер земельної ділянки, її вартість, тощо), що крім іншого унеможливить виконання ухвали про накладення арешту на майно.

Крім того, як слідує з вимог п.1 ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову, крім іншого, повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Надані позивачем докази, враховуючи характер та зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Наведені ж позивачем підстави для такого висновку, а саме, ризик ухилення відповідача від подальшого виконання можливого рішення суду, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року за подання до суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,2 % розміру мінімальної заробітної плати, що в даному випадку становить 275 грн. 60 коп.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, судовим збором її не оплатив.

Керуючись ст.ст.151,152,153,293,294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.