АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3952/16 Справа № 204/3080/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Біомаш», товариства з обмеженою відповідальністю «Бріош» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 травня 2014 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі: ПАТ «Марфін Банк») звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Біомаш» та ТОВ «Бріош» на його користь заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 30.04.2014 року в сумі 646 903,36 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 30 січня 2013 року між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Вінтех» був укладений кредитний договір № 00205/D, згідно з яким позивач надав ТОВ «Вінтех» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 000 000 гривень на поповнення обігових коштів терміном до 29.01.2014 року під 20 % річних. Видача коштів відбувалась траншами на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно кредитного договору - позичальник зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені у вказаному договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити комісії, а також сплатити пені та штрафи, передбачені умовами договору. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником та згідно умов кредитного договору на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника від 11.04.2013 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору, надав позичальнику кредит в сумі 596 400 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Біомаш» та з ТОВ «Бріош» були укладені договори поруки № 000692-СD, № 000693- СD, № 000695-СD, № 000696-СD відповідно від 30.01.2013 року. 14 березня 2014 року банком направлено вимогу за № 188/08 від 14.03.2014 року всім відповідачам про необхідність повернути кредит, сплатити відсотки та штрафні санкції. Проте, заборгованість відповідачами не погашена та станом на 30.04.2014 року загальна заборгованість боржників банку за кредитним договором складає 646 903,36 грн. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Біомаш» та ТОВ «Бріош» на його користь заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 14.12.2015 року в сумі 1 329 454,03 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Справа неодноразово була розглянута судом першої інстанції.

Останнім рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року ухвалено: позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» - задовольнити; стягнути солідарно з ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Біомаш» та ТОВ «Бріош» на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 14.12.2015 року в сумі 1 329 454,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 596 400,00 грн.; проценти на основну суму боргу - 226 300,69 грн.; пеня за несплачену суму кредиту - 403 770,97 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн.; стягнути в рівних частинах з ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Біомаш» та ТОВ «Бріош» на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп., тобто по 730 грн. 80 коп. з кожного з них відповідно.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» як солідарного боржника заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року по пені за несплату суми кредиту - 403 770,97 грн., пені за несплачені проценти за користування кредиту - 90 382,27 грн.; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн.; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити, стягнути з ПАТ «Марфін Банк» судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 4 019,41 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2013 року між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Вінтех» був укладений кредитний договір № 00205/D, згідно з яким позивач надав ТОВ «Вінтех» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 000 000 гривень на поповнення обігових коштів терміном до 29.01.2014 року під 20 % річних. Видача коштів відбувається траншами на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника що є невід'ємною частиною кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Вінтех» кредит в сумі 596 400 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника від 11.04.2013 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору, та що підтверджується меморіальним ордером № 14 від 15.04.2013 року і розпорядженням на відображення операції в національній валюті від 15.04.2013 року за № 14. В свою чергу, в порушення умов договору та чинного законодавства, ТОВ «Вінтех» свої зобов'язання належним чином не виконав, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту відповідно до умов договору. В результаті вищевказаного, станом на 14.12.2015 року ТОВ «Вінтех» має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1 329 454,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 596 400,00 грн.; проценти на основну суму боргу - 226 300,69 грн.; пеня за несплачену суму кредиту - 403 770,97 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Вінтех» перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року було укладено договори поруки, а саме: 30 січня 2013 року: між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 00692-СD; між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 00693-СD; між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Біомаш» був укладений договір поруки № 00695-СD; між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Бріош» був укладений договір поруки № 00696-СD. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаних договорів поруки - поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У пункті 1.3. вищевказаних договорів поруки зазначено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Пунктами 1.4. та 2.1 вищевказаних договорів поруки передбачено, що при невиконанні (частковому невиконанні) боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язується здійснити виконання порушеного позичальником зобов'язання протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги. Так, ПАТ «Марфін Банк» 14 березня 2014 року направив позичальнику та поручителям вимогу від 14.03.2014 року за вих. № 188/08 про погашення заборгованості за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року, що підтверджується фіскальними чеками про направлення рекомендованого листа та повідомленнями про поштові вручення, але відповідачі свої зобов'язання не виконали.

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки доведеністю позову в даній частині.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що кожен з поручителів уклали з банком окремі договори поруки, суд першої інстанції безпідставно застосував солідарну відповідальність всіх поручителів з боржником перед банком.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.п.1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з кредитних правовідносин щодо повернення кредитних коштів.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Вінтех» був укладений кредитний договір № 00205/D від 30 січня 2013 року, згідно з яким позивач надав позичальнику ТОВ «Вінтех» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 000 000 гривень на поповнення обігових коштів терміном до 29.01.2014 року під 20 % річних. Згідно кредитного договору видача коштів відбувається траншами на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника що є невід'ємною частиною кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Вінтех» кредит в сумі 596 400 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника від 11.04.2013 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору, та що підтверджується меморіальним ордером № 14 від 15.04.2013 року і розпорядженням на відображення операції в національній валюті від 15.04.2013 року за № 14 (а.с.6-9, 18-20).

За правилами ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем, станом на 14.12.2015 року позичальник ТОВ «Вінтех» має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1 329 454,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 596 400,00 грн.; проценти на основну суму боргу - 226 300,69 грн.; пеня за несплачену суму кредиту - 403 770,97 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн.; штраф, на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн., та ці обставини свідчать про те, що позичальник взятих на себе зобов'язань не виконав (а.с.25,136-137,138-141).

Згідно зі ст.ст. 549,550 ЦК України неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданим невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК України.

Зазначена неустойка нараховується у грошовій або майновій формі від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів за договором позики відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вимог статей 546,553,554 ЦК України поручителі разом з боржником відповідають за порушення кредитного зобов'язання солідарно відповідно до укладених договорів поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ТОВ «Вінтех» перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року були укладені наступні договори поруки:

Згідно договору поруки № 00692-СD від 30 січня 2013 року, укладеного між банком-кредитором позивачем у справі та поручителем-відповідачем ОСОБА_2 (а.с.10-11), поручитель відповідає за порушення кредитного договору позичальником в повному обсязі його зобов'язань.

Згідно договору поруки № 00693-СD від 30 січня 2013 року, укладеного між банком-кредитором позивачем у справі та поручителем-відповідачем ОСОБА_4 (а.с.12-13), поручитель відповідає за порушення кредитного договору позичальником в повному обсязі його зобов'язань.

Згідно договору поруки № 00695-СD від 30 січня 2013 року, укладеного між банком-кредитором позивачем у справі та поручителем-відповідачем ТОВ «Біомаш» (а.с.14-15), поручитель відповідає за порушення кредитного договору позичальником в повному обсязі його зобов'язань.

Згідно договору поруки № 00696-СD від 30 січня 2013 року, укладеного між банком-кредитором позивачем у справі та поручителем-відповідачем ТОВ «Бріош» (а.с.16-17), поручитель відповідає за порушення кредитного договору позичальником в повному обсязі його зобов'язань.

Крім того, вказані договори поруки передбачають додатково субсидіарну відповідальність поручителів, однак позов таких вимог не містить.

Згідно Правовим позиціям Верховного Суду України у справі № 6-35 цс15 від 11 березня 2015 року, - статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Якщо ж зобов'язання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Таким чином, стягнення присудженого боргу провадиться у солідарному порядку з боржника та кожного поручителя окремо.

Кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи, що відсутні підстави для солідарного стягнення із вказаних відповідачів: позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ТОВ «Вінтех», ТОВ «Біомаш» та ТОВ «Бріош» необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, оскільки спір між юридичними особами повинен розглядатися в господарському суді, про що постановити ухвалу суду у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 310, п.3 ч.1 ст.315 ЦПК України.

Колегія суддів, аналізуючи докази у справі дійшла висновку, що позовні вимоги в частині позову ПАТ «Марфін Банк» до ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а саме: необхідно стягнути в солідарному порядку з боржника ТОВ «Вінтех» та поручителя ОСОБА_2; та в солідарному порядку з боржника ТОВ «Вінтех» та поручителя ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 14.12.2015 року в сумі 1 329 454,03 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 596 400 гривень; відсотків за користування кредитом - 226300,69 гривень; пені за несплачену суму кредиту - 403 770,97 гривень; пені за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 гривень; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1400,00 гривень; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 гривень; в іншій частині позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування неустойки за кредитним договором - колегія суддів вважає неспроможними бо вони спростовуються матеріалами справи.

Правових підстав для відмови у позові в частині стягнення пені або застосування положень ст. 551 ЦК України, колегія суддів не вбачає.

Порушення умов кредитного договору позичальником не спростовано за матеріалами справи.

Правових підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі колегія суддів не вбачає, оскільки в межах доводів апеляційної скарги таких підстав не встановлено.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, понесені позивачем в розмірі 3 654 гривень щодо сплати судового збору підлягають стягненню в рівних частках з кожного відповідача, а саме: ТОВ «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 по 1 218 гривень на користь позивача (3 654 грн. : 3 = 1 218 грн.).

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року - скасувати в частині позову публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 з ухваленням нового рішення.

Задовольнити частково позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Стягнути в солідарному порядку з товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех» (місцезнаходження: 49000 м. Дніпропетровськ, вул. Телевізійна,2, кв.10, ) і ОСОБА_2 (РНФОПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49089, АДРЕСА_2), та в солідарному порядку з товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех» (місцезнаходження: 49000 м. Дніпропетровськ, вул. Телевізійна,2, кв.10, ) і ОСОБА_4 (РНФОПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 49000, АДРЕСА_3) на користь публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (місцезнаходження: 68003 Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28, коррахунок № 0 в Управлінні НБУ в Одеській області, МФО 328027, заборгованість за кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 14.12.2015 року в сумі 1 329 454,03 гривень (один мільйон триста двадцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривень 03 копійки), яка складається із заборгованості за кредитом - 596 400 гривень; відсотків за користування кредитом - 226300,69 гривень; пені за несплачену суму кредиту - 403 770,97 гривень; пені за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 гривень; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів) - 1400,00 гривень; штрафу на підставі п.5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» понесені судові витрати в розмірі 3 654 гривень щодо сплати судового збору в рівних частках з кожного відповідача по 1 218 гривень (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

В іншій частині позову публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтех», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

М.Ю. Петешенкова