АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6911/16 Головуючий у 1-й інстанції - Осаулов А.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року про залишення без розгляду клопотання Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм у справі за позовом Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення штрафу та процентів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року Компанія «Італія-Україна Газ с.п.а.» звернулася до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм від 19 грудня 2012 року у арбітражній справі № V007/2008 за позовом Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення штрафу в розмірі 12 718 486 доларів США та процентів у сумі 6 889 096 доларів США.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року клопотання залишено без розгляду у відповідності до ч. 4 ст. 394 ЦПК України. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що до клопотання не додано документу, який належним чином посвідчує повноваження представника заявника.

В поданій апеляційній скарзі представник Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» просить оскаржувану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Скаржник послався на те, що надана суду довіреність в повній мірі підтверджує повноваження ОСОБА_2 представляти інтереси Компанії в суді, оскільки довіреність видана уповноваженою посадовою особою заявника - ОСОБА_3, повноваження якого підтверджуються статутом та наявністю проставленого апостилю на довіреності.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 394 ЦПК України, до клопотання додається, зокрема, документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником).

За змістом ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Залишаючи без розгляду клопотання Компанії «Італія-УкраїнаГаз с.п.а.», суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що до клопотання не додано документу, який належним чином посвідчує повноваження представника заявника. Так, з матеріалів справи не вбачається, що особа, яка підписала довіреність від імені заявника(стягувача), тобто ОСОБА_3, мала відповідні на те повноваження.

Зі змісту довіреності, посвідченої 11 грудня 2015 року нотаріусом Ернестіною Аннунціатою, та нотаріально посвідченого перекладу довіреності /т.1, а.с. 125-135/, вбачається, що ОСОБА_3 доручає, зокрема, ОСОБА_2 здійснювати представництво інтересів заявника в судах України.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що нотаріусом перевірено виключно справжність та автентичність підпису ОСОБА_3, а не його повноваження.

Крім того, залишаючи клопотання без розгляду, суд першої інстанції послався на те, що заявником не додано до клопотання також і статуту Компанії з метою перевірки повноважень ОСОБА_3.

Так, в матеріалах справи наявний лише сертифікат реєстрації відповідного товариства /т. 2, а.с. 52-61/, а зі змісту його перекладу вбачається, що ОСОБА_3 є головою Ради Директорів(Правління) Компанії.

Разом з тим, згідно указаного витягу, представництво інтересів Компанії належить здійснювати голові Адміністративної Ради, а не голові Ради Директорів(Правління) Компанії.

Крім того, як зазначено в розділі «посадові особи» зазначеного сертифікату, ОСОБА_3 є членом правління та одночасно головою ради директорів із терміном дії до ухвалення фінансової звітності від 31.12.2013 року. Між тим, доказів тому, що він є такою посадовою особою станом на час розгляду справи, суду надано не було

Так, зокрема, надана скаржником в суді апеляційної інстанції копія статуту Компанії не була додана до клопотання при зверненні до суду першої інстанції, не надавалася Шевченківському районному суду м. Києва і в подальшому, а отже, не може спростувати висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи скаржника з посиланням на постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі №3-486гс15, оскільки висновок, на який посилається заявник, не містить роз'яснень щодо застосування конкретної норми права, а тому не є обов'язковим в розумінні ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена на повно з'ясованих обставинах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Згідно до п.1 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.207,307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Компанії «Італія-Україна Газ с.п.а.» відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: