МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________
Номер провадження №2/521/135/16
21 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі
судді - Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Славової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до Приморського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з - під арешту,-
30.11.2015 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернулось до суду із позовом про звільнення з-під арешту нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа яких 96,0 кв.м.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 18.10.2007 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір за № 5772210 від 18.10.2007 року, за яким банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 228 000,000 дол. США.
В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 18.10.2007 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір, предметом іпотеки якого є спірні нежилі приміщення.
Оскільки ОСОБА_2 не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач розпочав процедуру стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.
Позивач стверджував, що позбавлений можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із накладенням на іпотечне майно арешту Приморським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 26.01.2011 року за №10759482.
Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, останнє судове засідання просив провести за його відсутності.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.
Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2007 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір за №5772210 від 18.10.2007 року, за яким банк надав їй кредит у розмірі 228 000,000 дол. США.
З метою забезпечення виконання по кредитному договору між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, посвідчений 18.10.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований у Державному реєстрі іпотек за №3431(витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 15042818).
Предметом іпотеки є нежилі приміщення, які складаються з: 1-залу, 2- умивальні, 3- туалету, 4- коридору, 5-кухні, 6-кабінету, 7,8- підсобних приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до договору позивач, як іпотекодержатель, має право у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2011 року з ОСОБА_2 на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором.

Постановою СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 26.01.1011 року на спірне іпотечне майно накладений арешт, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 27.01.2011 року за №10759482 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

На час розгляду справи договір іпотеки не припинений.

Банк не є власником спірного майна, а лише іпотекодержателем.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення майна з під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане (арештоване)майно або на праві володіння ним.

Так, при вирішенні спору про звільнення майна з під арешту позивач має довести наявність юридичного факту, з якими закон пов'язує його право власності на арештоване майно.

Як вбачається зі змісту зазначеної норми, діюче законодавство не забороняє накладення арешту на заставлене майно в порядку примусового виконання державною виконавчою службою судових рішень, та лише визначає порядок його реалізації.

Судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки з укладанням договору іпотеки, право власності на майно не переходить до іпотекодержателя, права позивача як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Враховуючи, що позивач не є власником спірних приміщень, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2011 року з відповідача на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором, а не звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на спірні приміщення, іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, у даному випадку ОСОБА_2, підстави для задоволення позову відсутні, що не позбавляє банк права на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до Приморського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з - під арешту - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто Малиновським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Маркарова