Справа № 539/768/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Оріхівської сільської ради та територіальної громади в особі Березівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі Оріхівської сільської ради та територіальної громади в особі Березівської сільської ради про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування.

В позові вказав, що 23 лютого 2003 року в с. Оріхівка Лубенського району помер ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Позивач звернувся до Першої Лубенської державної нотаріальної контори, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

За життя ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку(пай) не отримував.

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно він не має можливості оформити право на земельну частку(пай) у передбаченому законом порядку. Тому прохав суд визнати за ним право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яка належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №775740 від 05.11.2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №214 від 31.06.2001 року, який належав ОСОБА_2, померлому 23.02.2003 року.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представники Оріхівської сільської ради та Березівської сільської ради у судове засідання не з'явилися, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечували.

Треті особи по справі - перша Лубенська державна нотаріальна контора, управління держгеокадастру в Лубенському районі та Лубенська районна державна адміністрація в судове засідання своїх представників не направили, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу розглядати без їх участі, при вирішенні позову покладаються на думку суду.

У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23 лютого 2003 року в с. Оріхівка Лубенського району помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1, будучи спадкоємцем на майно померлого по заповіту (а.с.9), звернувся до Першої Лубенської державної нотаріальної контори, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, (а.с.13).

За життя ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку(пай) не отримував, що підтверджується листом управління держгеокадастру в Лубенському районі від 09.03.2016 року за №459/2-16 від 09.03.2016 року.

Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагенства у Лубенському районі, померлому 23.02.2003 року ОСОБА_2 належало право на земельну частку(пай) відповідно до сертифікату серії РН №775740 від 05.11.2002 року площею 2,92 в умовних кадастрових гектарах, як зазначено в листі управління Держгеокадастру у Лубенському районі №459/2-16 від 09 березня 2016 року (а.с.11).

Відповідно до Закону України „Про державний земельний кадастр та Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виготовити дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) не можливо.

Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно померлого ОСОБА_2 за заповітом.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.126 ЗК України, ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Оріхівської сільської ради та територіальної громади в особі Березівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого, 23.02.2003 року, належить право на земельну частку(пай) площею 2,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому згідно сертифіката серії РН №775740 від 05.11.2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА № 214 від 31.06.2002 року, розташовану на території Березівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 Е. Г.