АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 679/1395/15-ц
Провадження № 22-ц/792/960/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Спірідонової Т.В., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» про стягнення витрат на зберігання майна за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 березня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з доповненим у подальшому позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» (далі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») про стягнення витрат на зберігання майна.

ОСОБА_3 зазначив, що після звільнення відповідачем у липні 2009 року орендованого приміщення по пр. Курчатова, 3, в м. Нетішині, Хмельницької області, яке належало йому та його дружині, ОСОБА_4, на праві спільної сумісної власності, працівники ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» залишили у ньому сейф марки CL V.100.K.K. 15 липня 2009 року між позивачем і фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 (далі ФОП ОСОБА_5Б.) укладено договір про відповідальне зберігання майна, за умовами якого він передав останньому сейф на зберігання за плату у розмірі 150 грн. на місяць. У період з 15 липня 2009 року до 1 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_5 зберігав сейф, який ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» не намагалося повернути, внаслідок чого позивач поніс витрати в сумі 11475 грн., перерахувавши ці кошти на банківський рахунок зберігача.

У звязку з цим, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на свою користь 11475 грн. витрат на зберігання майна та 114 грн. 75 коп. витрат по оплаті комісії за послуги банку по перерахуванню коштів.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на користь ОСОБА_3 11475 грн. витрат на зберігання майна та вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_3 як добросовісний набувач належного відповідачеві сейфа поніс витрати на його зберігання, тому ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» має відшкодувати йому лише ці витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не зясував у повній мірі обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, неправильно витлумачив застосований закон (ст. 390 ЦК України) та не дав належної оцінки дослідженим доказам.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення про стягнення витрат на зберігання майна підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що за договором оренди від 21 грудня 2005 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» орендувало у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 нежитлове приміщення по пр. Курчатова, 3, в м. Нетішині, Хмельницької області, в якому банк установив сейф марки CL V.100.K.K.

Нетішинський міський суд Хмельницької області рішенням від 15 січня 2009 року визнав цей договір недійсним і зобовязав відповідача звільнити займане приміщення.

23 червня 2009 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звільнило орендоване приміщення, залишивши у ньому сейф, після чого ОСОБА_3 вивіз його з приміщення.

15 липня 2009 року ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_5 уклали договір про відповідальне зберігання майна, за умовами якого позивач передав останньому сейф на зберігання за плату у розмірі 150 грн. на місяць. 4 грудня 2015 року ОСОБА_3 перерахував на банківський рахунок ФОП ОСОБА_5 плату за цим договором у сумі 11475 грн.

22 лютого 2016 року ОСОБА_3 передав ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» сейф.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовим рішенням у господарській справі та підтверджуються письмовими доказами.

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна (ч. 1 ст. 400 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 32 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у цьому разі необхідними є такі витрати, без яких стан майна істотно погіршився би, унаслідок чого його не можна було б використати за прямим призначенням.

Аналіз положень ст. 390 ЦК України дає підстави для висновку, що до необхідних витрат слід віднести тільки ті, які необхідні для збереження нормального стану майна з урахуванням його зношеності, отже, інші витрати не можуть бути віднесені до таких і не підлягають відшкодуванню.

Докази у справі вказують на те, що ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що сейф належав ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на праві власності, заволодів ним без законної правової підстави, вивіз його з орендованого приміщення, не повідомив відповідача про місце знаходження спірного майна та незаконно утримував його у себе. За таких обставин ОСОБА_3 є недобросовісним набувачем сейфа.

Неправомірність дій позивача змусила ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» у липні 2009 року звернутися до органів внутрішніх справ, а у 2012 році до господарського суду з вимогами про повернення майна.

Між сторонами не виникли правовідносини зі зберігання майна, а витрати ОСОБА_3 на зберігання сейфа не відносяться до таких, які були необхідними для збереження нормального стану майна з урахуванням його зношеності, отже відсутні підстави для відшкодування позивачеві цих витрат.

Не врахувавши вказаних обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що ОСОБА_3 як добросовісний набувач сейфа вправі вимагати від його власника відшкодування витрат на зберігання майна.

На думку апеляційного суду, позов ОСОБА_3 є безпідставним, у звязку з цим, у позові не може бути відмовлено з причин пропуску ОСОБА_3 позовної давності.

Позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, тому понесені ним судові витрати не можуть бути відшкодовані.

При цьому з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» слід присудити 535 грн. 92 коп. (1218х0,4х110:100) судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 березня 2016 року в частині стягнення витрат на зберігання майна та судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» про стягнення 11475 грн. витрат на зберігання майна відмовити.

В решті рішення залишено без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» 535 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 5