Справа № 755/1526/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві про визнання права власності та виключення майна з акту опису та арешту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, просила визнати за нею право власності на транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5, та звільнити з-під арешту належний ОСОБА_1 автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.11.2015 року з відомостей автоматизованої бази АІС «Арешт АМТ» ГУ УМВС в м. Києві позивачу стало відомо, що належне позивачці рухоме майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 обтяжене «арешт, заборона відчуження» на підставі Постанови ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва по виконавчому провадженню №409625892 від 03.03.2014 року. Позивачка зазначає, що вона ніколи не була стороною у виконавчому провадженні №40962892, в межах якого, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва було накладено арешт на майно, а безпідставно обтяжене майно - транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 належить саме позивачці.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити,.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулось 05.04.2016 року позов визнав частково, не погоджуючись щодо вимог позивача про стягнення з нього судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилась, 15.04.2016 року звернулася до суду з заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає в повному обсязі.

Третя особа представник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.11.2013 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (виконавче провадження №40962892) на підставі виконавчого листа №2-26/11 виданий 18.11.2013 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість в сумі 11570,34 грн. (а.с. 68).

03.03.2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ Чайкою Іриною Володимирівною в межах виконавчого провадження №40962892 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зі змісту якої вбачається, що головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ Чайкою І. В. було накладено арешт на транспортні засоби, зокрема, на автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5, який належить ОСОБА_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а. с. 74).

Вищезазначена постанова була видана на підставі відповіді Управління державної автомобільної інспекції ВРЕР-11 Головного управління МВС України в м. Києві на запит наданої Державному виконавцю Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві, згідно якої за ОСОБА_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 року, зареєстровано, зокрема, автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 (а. с. 71).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» усі дії в рамках виконавчого провадження в тому числі передбачених ч. 3 ст. 10, п. 1, ч.1 ст. 32, ст.. 52-64 вказаного Закону, здійснюються виключно стосовно майна, яке належить боржнику.

Позивачка звертаючись з даним позовом до суду посилається на те, що вона ніколи не була стороною у виконавчому провадженні №40962892, в межах якого, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва було накладено арешт на її майно, а безпідставно обтяжене майно - транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 належить саме їй.

Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 належить позивачці, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 24.03.2012 року. (а.с. 11).

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 правомірно пред'явлено вимоги про виключення майна з акта опису і арешту, оскільки позивачка не є та ніколи не була стороною виконавчого провадження №40962892, в той же час державний виконавець під час вчинення виконавчих дій не пересвідчився у достовірності наданої інформації щодо обсягу майна, яке належить безпосередньо боржнику ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що стало підставою для накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, яка не є стороною виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання права власності транспортного засобу Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного автомобіля, на який через те, що державний виконавець під час вчинення виконавчих дій не пересвідчився у достовірності наданої інформації щодо обсягу майна, яке належить безпосередньо боржнику ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що стало підставою для накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, яка не є стороною виконавчого провадження, а накладений арешт позбавляє позивача права вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. (а.с. 12)

Враховуючи наведене та керуючись ст.1217, 1261 Цивільного кодексу України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві про визнання права власності та виключення майна з акту опису та арешту - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, податковий номер НОМЕР_3, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, право власності на транспортний засіб - Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5.

Звільнити з-під арешту належний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, податковий номер НОМЕР_3, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, право власності на транспортний засіб - Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 (зареєстрована в АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 750 (сімсот п?тдесят) грн.. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована в АДРЕСА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована в АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 750 (сімсот п?тдесят) грн.. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

С у д д я