АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1176/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф., Качана О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - реєстраційної служби Городищенського РУЮ в Черкаській області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов'язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6, яка до одруження мала прізвище ОСОБА_6, звернулась до суду з даним позовом, яким просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 3,3471 га, з кадастровим НОМЕР_1, яка розташована на території Калинівської сільської ради Городищенського району, від 10.08.2010; зобов'язати реєстраційну службу Городищенського РУЮ в Черкаській області внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зобов'язати ТОВ «Черкаси-Дніпро» повернути зазначену земельну ділянку власнику - ОСОБА_6

В обґрунтування вказала на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 від 18.11.2010 вона є власником земельної ділянки, загальною площею 3,3471 га, з кадастровим НОМЕР_1, яка розташована на території Калинівської сільської ради Городищенського району. Раніше вказана земельна ділянка належала матері позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а за свого життя здала її в оренду відповідачу ТОВ «Черкаси-Дніпро». Позивачка не має примірника договору оренди та не знає про його умови. 18.11.2010 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.09.2009 позивачка переоформила право власності на вказану земельну ділянку на своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6. Після смерті матері, позивачка ніяких договорів оренди зазначеної земельної ділянки не укладала і по 2013 рік включно отримувала від ТОВ «Черкаси-Дніпро» орендну плату. Позивачка вважала, що ТОВ «Черкаси-Дніпро» орендує земельну ділянку і сплачує їй орендну плату на підставі договору, який укладала її мати.

У 2013 році позивачка вирішила віддати в оренду зазначену земельну ділянку своєму братові ОСОБА_7, у зв'язку з чим видала йому доручення, щоб він зареєстрував дану земельну ділянку у державного реєстратора. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2013 державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною, площею 3,3471 га, здійснено 02.05.2013. У червні - липні 2013 року позивачка уклала з братом договір оренди цієї земельної ділянки і вони вирішили його зареєструвати у Державного реєстратора, однак, даний договір не був зареєстрований, оскільки, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2013 був зареєстрований 29.05.2013 договір оренди належної позивачці земельної ділянки з ТОВ «Черкаси - Дніпро», який датований 11.08.2010. Підставами виникнення іншого права (оренди) є договір оренди землі без номера, виданий 11.08.2010, видавник «Черкаси-Дніпро», Акт приймання передачі земельної ділянки без номера, виданий 11.08.2010, видавник «Черкаси-Дніпро».

Зазначений договір оренди земельної ділянки та Акт приймання - передачі земельної ділянки від 11.08.2010 позивачка вважає сфальсифікованими, оскільки вона їх не підписувала і станом на 11.08.2010 не була власницею земельної ділянки, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 був оформлений тільки 18.11.2010. Про існування договору оренди земельної ділянки від 11.08.2010 позивачка дізналася тільки 17.07.2013, коли її брат отримав відповідний витяг у Державного реєстратора. Позивачка неодноразово зверталась до ТОВ «Черкаси-Дніпро» з проханням видати їй другий примірник або копію спірного договору оренди, але це прохання задоволено не було. З невідомих причин ТОВ «Черкаси-Дніпро» перестало виплачувати орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою. На даний час орендна плата позивачці не виплачена за 2014 та 2015 роки.

Зазначені обставини стали фактичними підставами для звернення до суду з даним позовом про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 позов задоволено частково та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 3,3471 га, з кадастровим НОМЕР_1, яка розташована на території Калинівської сільської ради Городищенського району; скасовано запис від 29.05.2013, внесений реєстраційною службою Городищенського РУЮ у Черкаській області про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, запис про інше речове право №1186783; у задоволенні решти вимог - відмолено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Черкаси-Дніпро» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказує на те, що суд не встановив обставин, які б свідчили про необхідність визнання спірного договору оренди землі недійсним у аспекті положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, які регламентують підстави визнання правочинів недійсними. При цьому суд помилково вказав як на підставу визнання договору недійсним те, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку позивачка отримала пізніше ніж укладено спірний договір оренди, оскільки у розумінні вимог ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, тобто моменту смерті спадкодавця. Позивачка добровільно надала всі документи для переукладення спірного договору оренди землі. Спірна земельна ділянка є не переоформленим паєм, з 18.11.2010 по 2015 рік включно орендна плата не повинна виплачуватися позивачці, у разі, якщо нею не укладався договір оренди від 11.08.2010, а ТОВ «Черкаси-Дніпро» мало за користування не переоформленим земельним паєм сплачувати податки, а не орендну плату. Вказаний позов є спробою позивачка незаконно передати у судовому порядку своєму брату в оренду земельні ділянки. Надання позивачкою своєму брату доручення зареєструвати спірну земельну ділянку у державного реєстратора є способом перевірити чи зареєстровано спірний договір оренди, укладений щодо цієї ж земельної ділянки. Суд у рішенні не вказав про встановлення обставин щодо інших спорів позивачки про розірвання договорів оренди землі та про факт отримання позивачкою орендної плати по спірному договору з 2008 року і по даний час. Судом не вказано на докази, які є підставою для визнання спірного договору оренди землі недійсним. Позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію спірного договору оренди землі, враховуючи суб'єктний склад сторін, мають розглядатися у порядку адміністративного судочинства. У справі відсутнє судове рішення про залучення реєстраційної служби Городищенського РУЮ в Черкаській області до участі у справі в якості третьої особи та не вказано чи є ця особа із самостійними вимогами щодо предмета спору чи без таких, та на чиїй стороні вона вступає у справі, чим допущено порушення ст. ст. 34, 36 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Згідно положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З цих підстав предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний договір оренди землі датований раніше ніж позивачка стала власником успадкованої земельної ділянки, площею 3,3471 га, а в самому договорі підставою, на якій володіє та розпоряджається вказаною земельною ділянкою ОСОБА_6, зазначено державний акт, виданий пізніше, ніж дата договору.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно, статтею 203 ЦК України регламентовано загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

У даному випадку суд першої інстанції, визнаючи спірний договір (правочин) недійсним, не вказав конкретну підставу чому він є недійсним - чи було порушено його сторонами під час укладення якісь вимоги ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, що, у аспекті наведених норм ст. 215 ЦК України, є необхідною підставою для визнання правочину недійсним.

Отже має місце неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (ст. 215 ЦК України) та порушення норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення (ст. 213 ЦПК України), що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та ухвалення нового рішення.

Вирішуючи наявний у справі спір про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації по суті, апеляційний суд виходить з такого.

При розгляді справи встановлено, що 02.01.2008 між ОСОБА_8 (мати позивачки), як орендодавцем, та ТОВ «Черкаси Дніпро», як орендарем, укладено договір оренди землі, площею 3,35 га, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради Городищенського району, строком на 10 років (п.8 цього договору). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни або розірвання договору (п.40 цього договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 12.12.2008.

18.09.2009 ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 на приватизовану земельну ділянку, площею 3,35 га, кадастровий НОМЕР_1.

18.11.2010 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2418 від 18.09.2009 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 3,3471 га, розташовану за межами населеного пункту Калинівської сільської ради Городищенського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії НОМЕР_2, кадастровий НОМЕР_1, про що свідчить копія відповідного Державного акту, яка знаходиться в матеріалах справи.

Указані фактичні обставини у справі не оспорюються.

Далі, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6, як орендодавцем, та ТОВ «Черкаси-Дніпро», як орендарем, 11.08.2010 укладено договір оренди землі (спірний договір), за умовами якого орендодавець, право власності якої на земельну ділянку, яка є предметом цього договору, підтверджується державним актом серії НОМЕР_2, надала, а орендар прийняв у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, площею 3,3471 га, кадастровий НОМЕР_1. Спірний договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі 29.05.2013, запис про інше речове право №1186783.

Вказаний договір позивачка ОСОБА_6 просить суд визнати недійсним з тих підстав, що вона його не підписувала, оскільки на той момент не була власником вказаної земельної ділянки.

Згідно положень ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Одночасно, згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому він має право визначити юридичну долю отриманого у спадок майна чи майнових прав.

Згідно ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Із системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що фактично позивачка набула право на спадкове майно (земельну ділянку) з моменту відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця, а не з часу державної реєстрації за спадкоємцем її права власності на спадкове майно.

Слід враховувати, що норми ч.5 ст. 1268 ЦК України є спеціальними правовим нормами щодо правовідносин з приводу спадкування.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Спростування правомірності правочину має місце тільки у разі, коли недійсність правочину прямо встановлено законом або не визнаний судом недійсним. Недійсним правочин може бути визнаний судом з тих підстав, що в момент його вчинення стороною (сторонами) не було додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Отже, вчинення правочину, який не відповідає вимогам ст.203 ЦК України (крім четвертої частини цієї статті), є правопорушенням, яке тягне за собою недійсність правочину. Це означає, що дії особи (осіб) не потягли за собою бажаних нею правових наслідків щодо виникнення або зміни чи припинення правовідносин.

З наявних по справі належних та допустимих доказів достовірно вбачається той факт, що спірний договір оренди землі виконувався обома його сторонами - орендар користувався за цільовим призначенням переданою йому в оренду земельною ділянкою та сплачував орендодавцеві орендну плату, яка приймалася позивачкою (а.с.79,107,108). Зокрема, ОСОБА_6 особисто зверталася до відповідача з рекомендованим листом, у якому вимагали виплатити їй заборгованість по виплаті за 2014 та 2015 роки орендної плати відповідно до договору оренди від 11.08.2010 року, відповідно, факт укладення та підписання якого вона визнавала (а.с.118). Тобто, ОСОБА_6, зазначаючи в своєму позові та поясненнях в суді про те, що вона довідалася про порушення свого права у 2013 році - в момент, коли дізналася про наявність спірного договору оренди, однак в цей же час отримувала відповідну орендну плату та вимагала від орендаря належного виконання взятих ним зобов'язань за цим же договором по виплаті їй орендної плати за 2014-2015 роки, що свідчить про дійсні наміри позивачки щодо результатів спірного правочину.

Отже, зі змісту позовної заяви, пояснень сторін та доказів наданих ними в ході розгляду даного спору, колегія суддів не встановлено обставин, з яких б вбачався той факт, що сторонами по справі в момент вчинення ними спірного договору оренди землі не було додержано вимог закону, передбачені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України, що є необхідною підставою для визнання спірного договору оренди недійним.

Одночасно, колегія суддів звертає свою увагу на те, що позивачка ОСОБА_6, ставлячи перед судом питання про визнання вищевказаного договору оренди землі недійсним не заперечує того, що договір оренди землі від 02.01.2008 року, укладений між покійною матір'ю позивачки ОСОБА_8 та ТОВ «Черкаси-Дніпро», який не розірваний та є дійсним, відповідно, орендар ТОВ «Черкаси-Дніпро» користувався та на даний час правомірно користується отриманою позивачкою в порядку спадкування земельною ділянкою. Отже, належних доказів того, що в зв'язку з неправомірними діями відповідача відбулося порушення будь - яких прав та законних інтересів позивачки щодо реалізації своїх права землевласника, за захистом яких вона звернулася до суду, ОСОБА_6 суду не надала.

Таким чином колегія суддів вважає позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним та про скасування його державної реєстрації недоведеними, що є підставою для відмови в їх задоволенні, так як позивачкою не доведена невідповідність вимогам законодавства спірного договору, що тягла б за собою його недійсність, та, відповідно, не доведена наявність підстав для скасування його державної реєстрації.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - реєстраційної служби Городищенського РУЮ в Черкаській області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов'язання повернути земельну ділянку, в частині вирішення позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним та про скасування його державної реєстрації - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро» про визнання договору оренди землі недійсним та про скасування його державної реєстрації - відмовити.

У решті рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року у даній справі - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :