Провадження № 2/229/167/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 березня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 11 травня 2007 року укладено кредитний договір № 289М-07. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит у сумі 250 000,00 грн. зі строком погашення до 27 квітня 2012 року. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості за договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з відсотків, комісії, а також інших витрат, передбачених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання за договором виконав у повному обсязі, тобто надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 250 000,00 грн. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку проценти за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, які нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач до теперішнього часу не виконав зобов'язання щодо повернення в повному обсязі кредитних коштів та сплати процентів.

Станом на 04 листопада 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 659516,58 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом 185268,09 гривень;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 168633,70 гривень;

- заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 305614,79 гривень.

Для забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 289М-07 між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки. Відповідно до вимог ст. ст. 610, 654 ЦПК України боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні відповідачі. Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 289М-07 у розмірі 659516,58 грн. та судовий збір.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» ПАТ КБ "Приватбанк" не зявився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення.

У відкрите судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: судовими повістками.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 11 травня 2007 року позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №289М-07, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит на споживчі цілі в сумі 250 000,00 грн. строком погашення до 11 травня 2012 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, укладаючи договір, погодилася з зазначеними в ньому умовами.

Відповідно до п.2.2.3 позичальник зобовязаний погашати кредит в дату оплати згідно графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (а.с.12).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення коштів боржник сплачує проценти у розмірі 20% річних (а.с.13, зворот. сторона).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, при порушенні зобовязань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредиту у розмірі 40 % річних від суми залишку несплаченої заборгованості (а.с.13, зворот. сторона).

Пунктом 6.1 кредитного договору вказано, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по оплаті процентів за користування кредитом, передбачених графіком погашення, а також п.п.2.2.2., 3.1, .3.2, 3.3 договору, строків повернення кредиту, передбаченого графіком погашення, а також п.п..1.3.,2.2.3,2.3.1, 2.2.8, 3.3. договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.5, 3.7 позичальник оплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ України, діючої у період, коли сплачується пеня (а.с.14).

Суд встановив, що банк виконав свої зобовязання, а сторона за договором кредиту - відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору несвоєчасним поверненням суми кредиту та відсотків, і станом на 04 листопада 215 року заборгованість за кредитним договором № 289М-07 від 11 травня 2007 року складає 659516,58 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 185268,09 гривень;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 168633,70 гривень;

- заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 305614,79 гривень.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, сплати процентів та пені є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки відповідач прострочив строки виконання зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Для забезпечення виконання кредитного договору №289М-07 від 11 травня 2007 року між ОСОБА_2 (далі - поручитель), та ПАТ «Приватбанк» (далі-кредитор) укладено договір поруки (а.с.16).

Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 2 договору поруки зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення дій з реалізації прав та обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це реально існуючі право відносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Сторони (боржник і поручитель) первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 20 жовтня 2009 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Аналіз частини 4 статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-436цс15 від 23 грудня 2015 року.

Остаточне виконання зобовязання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 повинен був здійснити не пізніше 11 травня 2012 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання нею солідарного з боржником зобовязання за договором повинно було предявлено в судовому порядку в межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання кредитного договору, тобто до 11 грудня 2012 року.

В зазначений строк позивач не звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_2 Тому суд вважає, що договір поруки, укладений між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 11 травня 2007 року, є припиненим, і з відповідача ОСОБА_2 не підлягає примусовому стягненню заборгованість за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 від 11 травня 2007 року № 289М-07.

Крім цього, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту 11 якого було включено м. Дружківку Донецької області.

На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківці Донецької області.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 на момент початку антитерористичної операцій і до теперішнього часу зареєстрований на території, де вона проводилась, зокрема, у м. Дружківці Донецької області.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за невиконання боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору нарахована починаючи з 05 січня 2009 року по 04 листопада 2015 року, а тому підлягає застосуванню ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Суд вважає, що нарахування позивачем пені з 14 квітня 2014 року є безпідставним, а тому стягненню з відповідача підлягає сума пені, нарахована станом на 15 квітня 2014 року у розмірі 192547,37 грн.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 659516,58 грн.

Суд прийшов до висновку про задоволення позову в сумі 546449,16 грн., що складає 83% (546449,16 х 100):659516,58= 83%).

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 9892,75 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 8210,98 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: 84200, АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", який знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, на розрахунковий рахунок №3111, МФО № 305299, , заборгованість за кредитним договором №289М-07 від 11 травня 2007 року станом на 04 листопада 2015 року у сумі 546449 (пятсот сорок шість чотириста сорок дев'ять) грн. 16 коп., а саме: заборгованість за кредитом 185268,09 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 168633,70 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 192547,37 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на розрахунковий рахунок №3111 судовий збір у сумі 8210 (вісім тисяч двісті десять) грн. 98 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна