Справа № 471/1377/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 травня 2013 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони тривалий час, а саме останні три роки разом не проживають та не ведуть спільного господарства, мають різні погляди на життя та несумісність характерів, тому дані обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду, в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2, що зареєстрований 18 травня 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції актовим записом № 163.

Через небажання відповідача добровільно розірвати шлюб, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

До початку судового засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та зазначив, що наданий судом строк для примирення та збереження сім»ї позитивних результатів не дав, крім того понад останній рік він проживає з іншою жінкою, та з якою бажає узаконити стосунки, оскільки вона вагітна. За такого просив суд розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2

Відповідач в судове засідання систематично не з»являється, хоча своєчасно та належним чином повідомляється судом про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать її підписи в повідомленнях «Укрпошти» про отримання судових повісток. Відповідач кожного разу просить суд про відкладення розгляду справи, однак підтвердження поважності причин неявок щоразу не надає, окрім передостаннього разу. За такого, суд вважає безпідставне затягування строку розгляду справи з її боку.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності в та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як видно із свідоцтва про шлюб (а.с.3), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 18 травня 2013 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції актовим записом № 163.

Як видно із наданих сторонами доказів, згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2014 року ( а.с.80) ОСОБА_1 удочерив доньку ОСОБА_2 від першого шлюбу Вікторію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільних дітей сторони не мають.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду позивачем ОСОБА_1 доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони разом не проживають біля трьох років. Іншого відповідачем суду не надано та доводи позивача не спростовано.

Позивач наполягав на розірванні шлюбу, а за такого суд не має права зобовязати одного з подружжя зберегти сім'ю, якщо він категорично заперечує.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім»ї.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. 111 CK України за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення, але після спливу цього терміну сторони не дійшли згоди щодо спільного проживання, і на час винесення рішення судом, проживали окремо.

Крім того, позивач понад рік проживає з іншою жінкою, з якою бажає узаконити відносини. Дане підтверджується і заявою відповідача ОСОБА_2 про відвід судді від 22 грудня 2015 року ( а.с.47), де зазначає, що ОСОБА_3 має з її чоловіком ОСОБА_1 близькі стосунки.

Позивачем надана суду довідка-протокол УЗ-дослідження ОСОБА_3, яка є вагітною 8 тижнів.

Посилання відповідача в письмових запереченнях на ті обставини, що позивачем не доведено спільне проживання сторін лише в зареєстрованому шлюбі, що вели сторони спільне господарство до реєстрації шлюбу, та твердження позивача про спільне проживання з відповідачем з моменту реєстрації шлюбу, є помилковим.

Згідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як видно, при зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. ( а.с.1). Судовий збір позивач просив залишити за ним та не заявляв про стягнення судового збору з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований18 травня 2013 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції актовим записом № 163.

ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище, тобто ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_4