Справа № 536/145/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в містія Кременчуці справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк», 28 січня 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 271 грн. 36 коп. та судових витрат в сумі 1378 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 11 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору відповідач зобовязувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 21 271 грн. 36 коп., яка складається з кредиту в сумі 11 371 грн. 97 коп., відсотків 8 110 грн. 28 коп., пені та комісії 300 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 989 грн. 11 коп., що і просили стягнути та судові витрати.

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 21 271 грн. 36 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. та за опублікування оголошення в газеті 240 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується розміщеним в газеті «Зоря Полтавщини» від 25 березня 2016 року № 42-43 (22773-22774) оголошенням про її виклик до суду.

Суд, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Судом встановлено, що 30 листопада 2010 року сторони: ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» і ОСОБА_2 уклали кредитний договір б/н, згідно умов якого позивач зобовязувався надати відповідачеві кредит в сумі 11 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязувався повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30 % річних.

Позивач надав відповідачу кошти в сумі 11 400 грн., виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість в сумі 21 271 грн. 36 коп., а саме: кредит в сумі 11 371 грн. 97 коп., відсотки 8 110 грн. 28 коп., пеня 300 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 989 грн. 11 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв і ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм ст.ст. 629, 610, 612, 625 ЦК України договір є обовязковим до виконання; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами ст.ст.526,530 ЦК України.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про правомірність предявлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 11 371 грн. 97 коп., відсоткам 8 110 грн. 28 коп., пені 300 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 989 грн. 11 коп. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такої думки враховуючи наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 1.1.5.21. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 1.1.5.20. кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них, несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Оскільки позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1 504 грн. 73 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212- 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 30 листопада 2010 року станом на 30 листопада 2015 року в сумі 19 782 (девятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 25 коп., а саме: кредит в сумі 11 371 (одинадцять тисяч триста сімдесят одна) грн. 97 коп., відсотки 8 110 (вісім тисяч сто десять) грн. 28 коп., пеню 300 (триста) грн. і судові витрати в сумі 1 504 (одна тисяча пятсот чотири) грн. 73 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко