Справа № 344/7180/15-ц
Провадження № 22-ц/779/909/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Меленко О.Є., Пнівчук О.В.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника-

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4;

представників ПП «Санліт - Захід»: ОСОБА_5

та ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПП «Санліт-Захід» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи Івано-Франківська міська рада, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного житлового будинку, стягнення майнової шкоди та судових витрат, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ПП «Санліт-Захід» пред'явлено до відповідачів вищезазначений позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своїми неправомірними діями перешкоджають позивачу займатись господарською діяльністю на земельній ділянці площею 0,1383 га по вул. Марійки Підгірянки- Іллєнка (Відкрита) в м. Івано-Франківську, яку ПП «Санліт-Захід» орендує за договором суборенди №62 від 08.10.2013 року. Посилаючись на те, що такими діями відповідачі спричиняють ПП «Санліт-Захід» матеріальні збитки, позивач з врахуванням уточнення позовних вимог просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражів за свій рахунок та перенесення встановленої ними статуї «Богородиця», а також зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями господарського призначення, стягнути з відповідачів у солідарному порядку 64 536 грн завданої майнової шкоди та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року позов ПП «Санліт-Захід» задоволено частково. Постановлено зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_16 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1383 га по АДРЕСА_1, переданою ПП «Санліт-Захід» в суборенду для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення. Цим же рішенням постановлено стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь ПП «Санліт-Захід» по 27,07 грн судового збору з кожного.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного житлового будинку, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про чинення відповідачами перешкод у користуванні спірної земельної ділянки, оскільки будь-які докази таких дій позивачем не надано. Натомість, зазначає апелянт, між сторонами існує лише конфлікт як забудівника із мешканцями навколишніх будинків, який відбувся двічі у січні-лютому 2015 року. Судом не було враховано того, що у вищевказаний період у позивача не було декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, а ордер на встановлення тимчасової огорожі було скасовано виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. Крім того, зазначає представник ОСОБА_2, суд також не взяв до уваги того, що на спірній земельній ділянці, яку позивач взяв в суборенду, знаходяться господарські споруди, які останньому не належать та використовуються відповідачами. Також представник апелянта звертає увагу суду на наявність спору про визнання укладеним договору оренди спірної земельної ділянки, суборендарем якої є позивач, який розглядається Львівським апеляційним господарським судом. Апелянт також не погоджується із розподілом судових витрат, оскільки в більшості позовних вимог позивача, в тому числі і майнової вимоги, було відмовлено. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні усіх позовних вимог, а також стягнути із позивача сплачений апелянтом за подачу апеляційної скарги судовий збір.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_7, ОСОБА_8, інші відповідачі та треті особи не з'явились з невідомих причин, хоча судові повідомлення їм направлялись повторно у встановленому законом порядку і завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_2, його представник та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представники позивача доводи апеляційної скарги заперечили, пояснивши, що ПП "Санліт-Захід" вправі були на початку 2015 року проводити на орендованій земельній ділянці визначені законом підготовчі роботи навіть за відсутності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт. Вважають, що відповідачі такій діяльності перешкодили протиправно. Тому рішення в даній справі вважають законним і обгрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПП «Санліт-Захід», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не вправі перешкоджати названому підприємству у користуванні земельною ділянкою площею 0,1383 по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківську. З цим колегія суддів погоджується, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ПП "Санліт-Захід" є законним землекористувачем названої земельної ділянки на підставі договору суборенди від 08.10.2013 року, який є чинним по даний час.

Суд першої інстанції правильно вважав, що ПП "Санліт-Захід", як суборендар, вправі був проводити на зазначеній вище земельній ділянці інженерні вишукування, спрямовані на вибір найбільш сприятливих та доцільних рішень при проектуванні та будівництві об'єктів будь-якої складності. Такий висновок випливає із змісту ч.1 статті 35 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року, де зазначено, що після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені державними будівельними нормами, стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Отже, твердження апелянта і його представника про те, що ПП "Санліт-Захід" до реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт не вправі було організовувати проведення підготовчих робіт, зокрема, по інженерно-геологічних вишукувань, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на правових нормах чинного законодавства України, яке регулює порядок здійснення містобудівної діяльності.

Встановивши, що законному землекористувачу чинились перешкоди у реалізації його прав, які випливають із договору суборенди, суд обгрунтовано задовольнив вимогу позивача, який згідно ч.2 ст.386 ЦК України вправі вимагати заборонити вчинення дій іншими особами, які можуть порушити його право або вимагати вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд задовольнив позов ПП "Санліт-Захід" в частині зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні названою вище земельною ділянкою у відсутності належних доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки наявними в даній справі матеріалами підтверджено вчинення в січні-лютому 2015 року відповідачами, в тому числі й ОСОБА_2, дій, які унеможливили проведення позивачем, як законним землекористувачем згаданої вище ділянки, підготовчих робіт, зокрема, інженерно-геологічних вишукувань. Інші доводи апелянта теж не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Тому підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 303; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.Є. Меленко

О.В. Пнівчук