Справа № 219/2509/16-ц
Провадження № 2/219/1805/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір 17 жовтня 2008 року №626-020/08Р, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 212 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,99 % річних, шляхом повернення суми отриманих кредитних коштів та сплати відсотків щомісячними платежами, строком до 17 жовтня 2023 року. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 28 травня 2015 року становить 472 379,82 грн. та включає в себе: 202 452 грн. заборгованості за кредитом, 148 306,21 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 15 126,79 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 106 493,96 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 17 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та ОСОБА_1, як позичальником, укладено кредитний договір №626-020/08Р (а.с. 15-22), за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 212 000 грн. для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14. цього договору, зі сплатою 18,99 процентів річних строком до 17 жовтня 2023 року. Порядок погашення кредиту з розбивкою по місяцях визначений п.4.1 договору та Графіком погашення кредиту, встановленим Додатком №2 до договору.
Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, 17 жовтня 2023 року (п.4.2 договору).
Згідно з п.1.3. договору, у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки збільшується на 3 (три) відсотки річних, починаючи від розміру, встановленого в п.1.2. даного договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобовязань за цим договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі.
За порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п.1.2 цього договору (18,99%), що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення (п.9.1 договору).
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Встановлено, що позивач зобовязання за договором виконав повністю (а.с.11). У свою чергу відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 17 жовтня 2008 року (а.с.6-9), за яким станом на 28 травня 2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 472 379,82 грн., яка включає в себе: 202 452,86 грн. заборгованості за кредитом, 148 306,21 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 15 126,79 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 106 493,96 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.
Шляхом підписання кредитного договору від 17 жовтня 2008 року №626-020/08Р сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 договору (до 17 жовтня 2023 року), припиняється достроково, на 11-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника (п.4.4 договору).
Щодо вимоги про стягнення пені суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Юнокомунарівськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
З копії паспорта громадянина України, виданого на імя ОСОБА_1, представленого ним при укладенні договору 17 жовтня 2008 року (а.с.39-43), вбачається, що з 21 червня 2000 року та станом на 117 жовтня 2008 року він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про його реєстрацію за вказаною адресою станом на 14 квітня 2014 року відсутні; відповідач також не перебуває на відповідному обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с.69).
Відтак суд вважає підставним нарахування пені, оскільки факт реєстрації та постійного проживання відповідача з 14 квітня 2014 року у місті Єнакієве Донецької області не підтвердився.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором від 17 жовтня 2008 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд
позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 1 824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири) грн. 31 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик