АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 754/1780/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Буша Н.Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4899/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.,

при секретарі: Матвійчуку І.Ю.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року позов ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 536 723,65 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» у повному обсязі. Посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач не набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №512-Ф, оскільки позивачем не було надано договору про відступлення прав вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, належно повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 09.02.2006 року належним чином не виконував, не здійснював щомісячне погашення кредиту, визначені договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 536 723,65 грн., а тому відповідач зобов'язаний повернути борг у вищевказаній сумі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №512-Ф, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 50 000 доларів США, строк дії кредитної лінії з 09.02.2006 року по 08.02.2011 року, розмір процентної ставки становить 15 % річних, з цільовим призначенням - на споживчі потреби.

За умовами кредитного договору сторони домовились відкрити в банку для обліку розрахунків за кредитом позичковий рахунок НОМЕР_1, для обліку процентів - рахунок НОМЕР_2 (п.2.1 кредитного договору).

06.11.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №512-Ф, яким збільшено ліміт заборгованості за кредитною лінією до 65 000 доларів США.

11.02.2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» (нове найменування з 17.12.2007 року ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК») та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №512-Ф, яким виклали п. 1.1 кредитного договору в іншій редакції та встановили, що позичальник сплачує банку комісію за збільшення ліміту заборгованості по відновлювальній кредитній лінії за ініціативою позичальника в розмірі 1 % від суми збільшення кредиту та комісію за зміну графіку погашення заборгованості за кредитною лінією в розмірі 0,05 % від суми основного боргу.

29.05.2009 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №512-Ф, яким додаток №1 виклали в новій редакції та сторони домовились не встановлювати комісії.

17.05.2011 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ПАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №512-Ф від 09.02.2006 року, яким сторони домовились перевести поновлювальну кредитну лінію у не поновлювальну та встановити графік зменшення розмірі ліміту кредитної лінії.

17.05.2011 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ПАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень №5 до кредитного договору №512-Ф від 09.02.2006 року, яким сторони домовились вважати кошти, надані позичальнику у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, кредитом в розмірі 62 400 доларів США; сторони визначили, що на дату укладення договору строкова заборгованість за кредитом відсутня; розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором складає 3 972 долари США; строк користування кредитом встановили до 08.02.2016 року.

18.05.2011 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ПАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень №6 до кредитного договору №512-Ф від 09.02.2006 року, яким сторони домовились, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 66 346 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом відсутня.

Кредитний договір №№512-Ф від 09.02.2006 року сторонами договору викладено в новій редакції, відповідно до якої банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 66 372доларів США на строк до 08.02.2016 року включно, розмір процентної ставки становить 16 % річних за весь строк користування кредитом, кредит надається позичальнику лише після укладення іпотечного договору про іпотеку об'єкта нерухомості, цільове призначення кредиту - споживчі потреби.

ОСОБА_3, згідно договору (розділ 7), зобов'язувався своєчасно повернути одержані кошти кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати інші платежі, передбачені договором.

Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Натомість, ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 29.12.2014 року за кредитним договором становить 536 723 грн. 65 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 31 919,71 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 503 327, 73 грн.,

- за відсотками - 1 132,35 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 17 855,53 грн.;

- розмір неустойки становить пеня в розмірі 985,53 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 15 540,39 грн.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого продавець продав (відступив) права вимоги та передав їх покупцю, а покупець купив права вимоги, прийняв їх та сплатив загальну купівельну ціну.

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, придбаних 25.05.2012 року ПАТ «Дельта Банк» у ПАТ «Сведбанк», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу МироникО.В., за реєстровим номером №937.

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, ПАТ «Альфа-Банк» придбало права вимоги, в тому числі за кредитним договором №512-Ф від 09.02.2006 року, в якому позичальником є відповідач ОСОБА_3

На виконання умов договору, 17.01.2014 року відповідачу було направлено вимогу про добровільне погашення заборгованості.

ПАТ «Альфа-Банк» надіслало 17.01.2014 року відповідачу ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору №512-Ф від 09.02.2006 року повідомлення про усунення порушень, вимогу при добровільне виселення з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Проте, ОСОБА_3 не вчинив жодних дій, які свідчили б про їх намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що умови кредитного договору не виконуються належним чином, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ч.2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта про ненадання судом правової оцінки договорам, щодо яких у позивача виникло право вимоги до відповідача, є необґрунтованими, оскільки позивачем не ставилось питання про визнання договору недійсним з підстав недодержання сторонами встановлених вимог.

На спростування доводів апелянта в матеріалах справи містяться договори купівлі-продажу прав вимоги, що укладені відповідно до встановлених вимог, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді