Головуючий суду 1 інстанції - Нестеренко Н.В.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 415/3031/16-ц
Провадження № 22ц/782/802/16
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 вересня 2016 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи - кредитна спілка «Надія», ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Сєвєродонецького Лисичанського міського суду Луганської області від 16 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 вересня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник відділу державної виконавчої служби Лисичанського МУЮ у судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

В судовому засіданні голова кредитної спілки «Надія» апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника кредитної спілки «Надія», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вказав на будь-яку помилку суду в оформленні виконавчого листа, не наводить доказів виконання рішення суду добровільно повністю або частково будь-ким з відповідачів, а фактично оскаржує рішення суду в частині солідарного стягнення з нього заборгованості боржника ОСОБА_3, що не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав, передбачених ст. 369 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та нормам процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 29.12.2011 року задоволено позовні вимоги кредитної спілки «Надія» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Надія» заборгованість за кредитним договором в сумі 385348,92 грн.

При цьому в рішенні суду зазначено, що зобов'язання за кредитним договором належним чином не були виконані в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 385348,92 грн.

В матеріалах справи мається заява відповідача ОСОБА_6 (а.с. 27) про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог було прийнято судом під час розгляду справи.

Дане рішення суду набрало законної сили, сторонами в установленому законом порядку оскаржене не було.

На підставі зазначеного вище рішення суду першої інстанції від 29.12.2011 року було видано виконавчий лист, який отриманий представником кредитної спілки «Надія».

Постановою державного виконавця від 31.01.2012 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-2619, виданого 29.12.2011 року Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь КС «Надія» боргу в сумі 385348,92 грн.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можливо, якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково (у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин).

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових відносяться: припинення зобов'язання внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню), у випадку зміни чи скасування рішення у апеляційному чи касаційному порядку, або у зв'язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Крім того для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов'язується відсутність обов'язку боржника, виникла вже після винесення судом рішення. В іншому разі через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається ревізія законності рішення суду, що не передбачено процесуальним законодавством.

Як вбачається із тексту заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_2, в обґрунтування заяви посилався на те, що виконавчий лист не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки його обов'язок відсутній, та суд, видаючи виконавчий лист не врахував положення ст. 554 ЦК України, оскільки норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. А умовами договору поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів (ОСОБА_5 та ОСОБА_2) і підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України відсутні.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було видано судом після набрання рішенням законної сили; рішення суду, за яким було видано виконавчий лист, судами вищої інстанції не змінювалось та не було скасовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже обов'язок поручителя ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Належних та допустимих доказів того, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням ОСОБА_2 чи іншою особою або з інших причин суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів перед кредитором не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до твердження незаконності рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 29.12.2011 року, яким встановлено спосіб стягнення з відповідачів заборгованості.

Таким чином, суд правильно застосувавши положення ст. 369 ЦПК України, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, навівши належні підстави того, що рішення суду, що набрало законної сили, має бути виконано, а наведена заявником підстава не є у розумінні ст. 369 ЦПК України підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 14,303, 312, 319, 369 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: