27 квітня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на багаторазовий виїзд та вїзд з району проведення АТО на територію України через лінію розмежування у межах Донецької області та за межі України неповнолітніх дітей без згоди батька, -
Позивач звернулася з позовом до суду вказавши, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона разом з дітьми проживає в м. Донецьку, де на теперішній час проводиться антитерористична операція. У звязку з цим, вважає, що у разі загострення ситуації при проведенні АТО вона разом з дітьми не зможе виїхати із зони АТО, оскільки відповідач відмовляється надати довіреність на перетинання державного кордону чи лінії розмежування АТО. На підставі цього просить надати їй дозвіл на багаторазовий виїзд їх дітей з території проведення АТО, вїзд на територію проведення АТО та за межі України до досягненням дітьми 18-річного віку без згоди батька дітей.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Представник служби у справах дітей Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та винести рішення на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно свідоцтва про народження 1-НО № 327625, виданого 26.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, ОСОБА_3 народився 17 лютого 2010 року та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Згідно свідоцтва про народження І-НО № 438309, виданого 03.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_4 народилася 27 січня 2012 року та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 05 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон) оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Постановою Верховної ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» територія м. Донецька, де проживає позивач разом з дітьми, є тимчасово окупованою територією.

Згідно із пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким самий порядок для перетинання державного кордону України передбачений п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 «Про затвердження Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» для вїзду на тимчасово окуповану територію України, а для виїзду з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови предявлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.

Тобто, для виїзду позивача разом дітьми з тимчасово окупованої території України, зокрема м. Донецька, достатня тільки її присутність на контрольному пункті та дозвіл батька дітей на їх виїзд з такої території не передбачений законодавством.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В наданих позивачем документах не зазначено конкретну країну та відповідного проміжку часу при наданні дозволу на вїзд дитини до тимчасово окупованої території, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька, не врахована можливість, визначена ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав та, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним.

Таким чином суд вважає, що позов поданий необґрунтовано, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на багаторазовий виїзд та вїзд з району проведення АТО на територію України через лінію розмежування у межах Донецької області та за межі України неповнолітніх дітей без згоди батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя