АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Бреславського О.Г.

за участю секретаря Окармус О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 травня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 24.10.2005 року по 17.12.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства, діагноз ДЦП 4 рівень рухового дефіциту. Дитина проживає із нею і знаходиться на її утриманні.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Рішенням Кіцманського районного суду від 6 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 23 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

№22ц-851/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Олексюк Т.І.

Категорія 48/50 Доповідач Чупікова В.В.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити стягнути з нього аліменти в розмірі 600 грн.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права. Він ніде не працює, не має на праві власності житла та земельної ділянки, проживає з братом та матірю, яка є пенсіонеркою, офіційно ніде не працює, а тому не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, а рішення суд першої інстанції залишити без змін, як законне та обргунтоване. Позивач зазначила, що через хворобу дитини не має можливості працювати, коштів, які вона отримує від держави не вистачає на лікування та харчування дитини, з якою вона регулярно відвідує реабілітаційний центр та лікується в санаторії, а відповідач ніякої допомоги не надає

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що з 24.10.2005 року по 17.12.2015 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства, діагноз ДЦП 4 рівень рухового дефіциту, проживає та перебуває на утримані позивачки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У роз'ясненнях, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач ОСОБА_2 має нерегулярний, мінливий дохід (а.с.17,18).

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання доньки-інваліда в розмірі 1000 грн. безпідставними, оскільки відповідач є працездатною особою, не обтяженою турботами щодо утримання інших дітей чи інших осіб, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі, який визначений судом.

Такий розмір аліментів відповідає об'єктивним можливостям відповідача та забезпечить лише мінімальні потреби дитини.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку 1531 грн. та визначення у звязку з цим мінімального розміру аліментів в сумі 459,30 грн., то такі твердження відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину при стягненні аліментів у частці від заробітку (доходу) (ч.2 ст.182 СК України) не може застосуватись при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України).

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо можливого звернення в майбутньому до нього з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину не можуть бути підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір аліментів, суд правильно врахував обставини, зазначені в ст.182 СК України. Такі висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на доказах, які були надані сторонами та досліджені судом. Рішення ухвалено на підставі повно зясованих обставин справи, із додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209,218, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Перепелюк І.Б.

ОСОБА_5