Провадження № 4-с/344/16/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій незаконними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що 10.07.2015 року Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 18 липня 2005 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 15 липня зівни к звернувся до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції та повідомив, що готовий самостійно (добровільно) виконати рішення суду. 31.07.2015 року державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. 31.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме майно боржника та оголошення заборони його відчуження. Вважаючи дії Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції незаконними, скаржник просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та постанови про арешт рухомого майна та скасувати дані постанови.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою розглядати справу без її участі. Надаючи пояснення у судових засіданнях, пояснила, що підстав для задоволення скарги немає, просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності. У задоволенні скарги просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

21.07.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 123-124).

10 липня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 18 липня 2005 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.05.2005 року по 04.11.2022 року (а.с. 3, 111-114).

14.07.2015 року державним виконавцем надісланий ОСОБА_1 виклик до державного виконавця для вирішення питання щодо погашення заборгованості та подальшої сплати аліментів (а.с. 4, 106).

ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, накладений арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, а саме: на 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 5, 97-98).

ОСОБА_4 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, заборонено відчужувати все рухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 6, 99-100).

З довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 12.10.2015 року вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з грудня 2007 року по серпень 2015 року складає станом на 01.09.2015 року 70 398,65 грн. (а.с. 46-47, 80-83).

06 травня 2016 року ОСОБА_1 сплачено аліменти ОСОБА_5 у сумі 159,70 грн. (а.с. 57).

Державним виконавцем надіслано вимогу державного виконавця керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська сировина» ЛТД стосовно надання інформації про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з даним товариством (а.с. 58).

Державним виконавцем надіслано вимогу до Івано-Франківського міського центру зайнятості стосовно перебування на обліку ОСОБА_1 (а.с. 59).

ОСОБА_2 зверталася з заявою до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за несплату аліментів та надання їй довідки про неотримання аліментів (а.с. 60, 62, 73, 84).

ОСОБА_2 отримала довідку Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про неотримання аліментів (а.с. 61, 72).

Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції отримані відповіді з Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не працює, пенсію та інші доходи не отримує (а.с. 63-70, 85-88, 107-110).

30.11.2015 року боржник отримав реквізити рахунку для сплати аліментів (а.с. 71).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 74).

29.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про те, що зареєстрований в Івано-Франківському міському центрі зайнятості (а.с. 75).

Боржником ОСОБА_6 отримувалися листи з Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с. 7, 93).

ОСОБА_1 надав до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції для долучення до матеріалів виконавчого провадження копію трудової книжки (а.с. 76-79).

31 липня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винесені постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі яких був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 (а.с. 101-105).

11.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про надання інформації щодо виконавчого листа (а.с. 115).

З заяви ОСОБА_2 від 06.12.2007 року, адресованої Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 аліменти по 01 грудня 2007 року, претензій до боржника не має (а.с. 117).

14 грудня 2005 року Закрите акціонерне товариство «Зірниця» повернуло виконавчий лист до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про стягнення аліментів із ОСОБА_1 у звязку із звільненням останнього за власним бажанням (а.с. 120-122).

ОСОБА_4 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязує державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності з положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Частинами 1-3 статті 57 Закону України передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави та порядок зняття арешту з майна.

Так, згідно ч. 1 даної статті, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

У судовому засіданні встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з грудня 2007 року по серпень 2015 року (включно) складає 70 398,65 грн., боржник не працює, пенсію та інші доходи не отримує.

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів того, що заборгованість по аліментах є меншою ніж три місяці, як зазначено у ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», і що боржником сплачувалися аліменти.

Крім того, боржнику ОСОБА_1 було відомо про винесення судом рішення про стягнення аліментів, про перебування виконавчого листа на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, але жодні дії, спрямовані на виконання судового рішення, боржником не вчинялися у звязку з відсутністю коштів, як повідомив боржник у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов висновку, що скаржником у судовому засіданні не доведені ті обставини, на які він посилається як на підстави вимог скарги, накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 є правомірним, здійснено державним виконавцем в межах компетенції, тому скарга не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 6, 11, 57, 60, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко