Справа № 157/371/16-ц
Провадження №2/157/163/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Вавдіюк Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що в кінці 2013 року між нею та її братом ОСОБА_2 було укладено усний договір позики, згідно якого вона передала йому 800 доларів США, які він зобовязувався повернути через 2 місяці.

На момент подачі позову відповідач боргу не повернув.

Станом на 08 квітня 2016 року 800 доларів США згідно курсу Національного банку України становить 20640 грн. (1 долар 25,850 грн.).

Просить стягнути із ОСОБА_2 в свою користь кошти в сумі 20640 грн. та судових збір.

Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю та пояснила, що відповідач на даний час борг не повернув, просить стягнути заборгованість в гривнях по курсу долара Національного банку України на час розгляду справи, а також просить стягнути судові витрати за сплату судового збору.

Відповідач позов визнав та пояснив, що дійсно у 2013 році позичав у позивача 800 доларів США, які зобовязувався повернути через два місяці, однак не повернув оскільки не продав автомобіль. Він ОСОБА_1 поставив чотири вікна, які коштували 400 доларів США, однак домовленості, що вказані кошти зарахуються в рахунок погашення боргу не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом установлено, що в кінці 2013 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 800 доларів США, які останній зобовязувався повернути через два місяці, про що відповідач не заперечує.

Наведене свідчить, що сторонами уклали договір позики.

Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як слідує із усної домовленості між сторонами відповідач зобовязувався провернути борг через два місяці.

На час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 добровільно борг не повернув.

Покликання ОСОБА_2 на те, що на погашення боргу він передав вікна заперечила позивач, яка є його рідною сестрою, яка згідна повернути йому ці вікна, оскільки вони не мають такої вартості.

В силу ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач, порушивши зобовязання перед позивачем, доводів на відсутність своєї вини у цьому суду не представив.

Таким чином суд вважає, що є підстави для стягнення боргу з відповідача в користь позивача у примусовому порядку.

Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12 травня 2016 року 100 доларів США становить 2532,5663 грн., а тому боргові зобовязання складають 20256 грн. 00 коп.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплатити позивачу борг в розмірі 20256 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує із відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с. а.с. 1, 11).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 509 ч. 1, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) гривень 00 копійок боргу за договором позики та 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_3