Справа № 369/973/16-ц
Провадження № 2/369/1151/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Позивач свої позовні вимоги мотивує наступними обставинами.
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2012 року у кримінальній справі №1-185/12 за обвинуваченням відповідача у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, встановлено, що втрата платіжної картки позивачем відбулася в результаті її крадіжки відповідачем, якій скористався платіжною карткою та написаним на її звороті цифровим кодом доступу до рахунку, за допомогою банкомату ПАТ АКБ «Укрсоцбанк» 31.08.2011 року викрав з особистого банківського рахунку позивача грошові кошти в сумі 5 150 грн. За цим вироком відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2013 року у цивільній справі №2-4768/12 на користь позивача з відповідача стягнуто 6427,65 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Майнова шкода за цим рішенням складається з 5150 грн. - суми коштів, викраденої відповідачем у позивача, та 1277,65 - комісій та відсотків до кредитній лінії.

Для примусового виконання рішення Києво-Святошинським районним судом видано виконавчий лист від 05.04.2013 року.

Позивач зазначає, що станом на 01.02.2016 р., за виконавчим листом двічі відкривалося виконавче провадження, але сума заборгованості залишається нестягнутою у повній мірі, що підтверджується копією постанови про повернення виконавчого листа стягувану від 19.03.2015 та інформаційними довідками від 13.09.2015 та 28.01.2016 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

З огляду на те, що відповідач викрав у позивача грошові кошти, які мають властивість втрачати свою купівельну здатність (піддаються інфляції), сума збитку, завданого позивачу відповідачем на сьогоднішній день зросла на величину знецінення викрадених грошей - розмір інфляції за період з моменту викрадення по даний час.

За офіційними даними Державної служби статистики України індекс інфляції становив: за серпень -грудень 2011 р. - 100.4%; за 2012 р.- 99,8%; за 2013 р. 100,5 %; за 2014 р.-124,9%; за 2015 р.143,3%.

Загальний розмір інфляції за період з серпня 2011 р. по грудень 2015 р. становить 168,6%.

Отже, розмір додаткового збитку, завданого у зв'язку із викраденням відповідачем грошових коштів у позивача та неповерненням цих коштів позивачу станом на 01.02.2016, становить; 5150 грн.*168,6%-5150 грн.=3532,9 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд: стягнути з ОСОБА_3 номер картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. 50-річчя Жовтня, 3, кв. 1 на користь ОСОБА_1 номер картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою; Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Гоголя, 58. кв. 51 збитки, завдані знеціненням (інфляцією) викрадених та не повернутих коштів, у розмірі 3532 грн. 90 коп. Стягнути з ОСОБА_3 номер картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. 50-річчя Жовтня, 3, кв. 1 на користь ОСОБА_1 номер картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у даній справі - 551 грн. 20 коп. судового збору та 2204 грн. 80 коп. витрат на правову допомогу.

В судове засідання представник позивача не з»явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.3, ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Судом встановлено, що 31.08.2011 року позивач втратила кредитну картку АТ «Дельта Банк» №593953, якою вона користувалася згідно із договором №001-28065-220511 від 22.05.2011 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки.

Як убачається із наявного у матеріалах справи копії вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2012 року у кримінальній справі №1-185/12 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, втрата платіжної картки позивачем відбулася в результаті її крадіжки відповідачем, якій скористався платіжною карткою та написаним на її звороті цифровим кодом доступу до рахунку, за допомогою банкомату ПАТ АКБ «Укрсоцбанк» 31.08.2011 року викрав з особистого банківського рахунку позивача грошові кошти в сумі 5 150 грн.

Даним вироком відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2013 року у цивільній справі №2-4768/12 на користь позивача з відповідача стягнуто 6427,65 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Майнова шкода за цим рішенням складається з 5150 грн. - суми коштів, викраденої відповідачем у позивача, та 1277,65 грн. комісій та відсотків до кредитній лінії.

19.03.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим листом № 2-4768/12 виданого 05.04.2013 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу сумі 8427,65 грн. в зв»язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Відповідачем викрадені кошти не повернуті, а тому рішення станом на момент звернення позивачу до суду з цим позовом не виконане.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається,що загальний розмір інфляції за період з серпня 2011 р. по грудень 2015 р. становить 168,6%.

Отже, розмір додаткового збитку, завданого у зв'язку із викраденням відповідачем грошових коштів у позивача та неповерненням цих коштів позивачу станом на 01.02.2016, становить;5150 грн.*168,6%-5150 грн.=3532,9 грн.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2204,80 грн. суд знаходить вказані вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, відповідно до статті 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах від 20.12.2011 розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. 26 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З огляду на зазначене, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем адвокату коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо з підготовкою процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Так представником позивача надано договір № 3 про надання правової допомоги від 12.11.2015 року та акт про надання послуг за договором про надання правової допомоги №3 від 12.11.2015 р.

Аналізуючи все вищевикладене, а також документи надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, суд знаходить що, вказані документи можуть слугувати належними та допустимими доказами щодо підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а тому суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2204,80 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволенню позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладені керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 84, 88, 169, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, 15.06.1991, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. 50-річчя Жовтня, 3, кв. 1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. кв. 51 збитки, завдані знеціненням (інфляцією) викрадених та не повернутих коштів, у розмірі 3532 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3,15.06.1991,ІПН НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. 50-річчя Жовтня, 3, кв. 1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 витрати на правову допомогу в розмірі 2204 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: Д. Д. Усатов