АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3638/16 Справа № 203/6751/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнено у лютому 2016 року, до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди(а.с.2-3,48-49).

Позивач зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Власником квартири НОМЕР_1, яка розташована поверхом вище його квартири в будинку АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.

26 жовтня 2015 року, коли в будинку було включено опалення, належна йому квартира НОМЕР_2 була залита гарячою водою з системи опалення квартири НОМЕР_1.

Згідно акту від 29.10.2015 року причиною залиття стала халатність мешканця квартири НОМЕР_1: не підключена сушарка для рушників, крани відкриті.

Внаслідок залиття пошкоджено: матрац; підлогове коврове покриття 5 х 2,7 м; підлога в кімнаті, кухні та передпокої; стеля в передпокії; вхідні деревяні двері.

Відповідачка частково відшкодувала шкоду, а саме: замінила матрац, почистила килимове покриття та частково відновила підлогу у кімнаті, відшкодувати шкоду у повному розмірі відмовила.

Заподіяні невідшкодовані матеріальні збитки складають 7772,55 грн.

В уточненій позовній заяві в редакції від 22.02.2016 року ОСОБА_2 зазначив, що після залиття внаслідок просочування брудної води з перекриття та стіни, що відгороджує передпокій від кімнати, на стелі кімнати вздовж всієї стіни з'явились плями, межі яких з часом стають більш темнішими, шпалери в кімнаті час від часу відокремлюються, розмір завданої шкоди, розрахунок якої проведений на підставі локального кошториса та технічного паспорта квартири, збільшився на 5051,92 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 12 824,47 грн. та 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1500 грн., за сплачений судовий збір - 551,20 грн., всього стягнуто 2051,20 грн.

В решті позовних вимог відмовлено у зв'язку з необгрунтованістю(а.с.65-66).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 заподіяні збитки у розмірі 12 810,52 грн., посилаючись на неповне з'ясування обставин щодо залиття квартири та розміру завданої шкоди, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.71-72).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, відповідно до якої особа, право якої порушено, може скористатися цілком конкретним способом захисту свого права.

Статтями 10,60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 липня 1996 року та даними технічного паспорту на квартиру від 11 липня 1996 року(а.с.4-5).

Власником квартири АДРЕСА_2 ровську є ОСОБА_3, що остання не заперечувала(а.с.24-27).

26 жовтня 2015 року відбулося залиття квартири НОМЕР_2 гарячою водою з системи опалення квартири АДРЕСА_2

Факт залиття квартири позивача зафіксовано актом від 29 жовтня 2015 року, складеним майстром КП «ЖГ Кіровського району» ДМР ОСОБА_4 та зам.директора ОСОБА_5, за змістом якого при огляді квартири № 75 виявлені сліди залиття на стінах та стелі. Передпокій: стіни - 5,52 кв.м(оклеєні паперовими шпалерами); стеля - 3,9 кв.м(оклеєні паперовими шпалерами); двері вхідні розбухли, перекошені; кухня: стіни - 3,75 кв.м(оклеєні паперовими шпалерами), підлога залито 2,2 кв.м; кімната: підлога - 9 кв.м. Причиною залиття зазначена халатність мешканця квартири НОМЕР_1 (не підключена сушарка для рушників, крани відкриті)(а.с.6).

Вартість ремонтних робіт у зв'язку із залиттям квартири АДРЕСА_1 відповідно до локального кошторису №2-1-1 від 30 жовтня 2015 року, складеного ТОВ «ПСБ громадського харчування і торгівлі», складає 7772,55 грн.(а.с.7-10).

Як видно із справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 не заперечувала факт залиття квартири АДРЕСА_1 при наведених обставинах та частково відшкодувала завдану шкоду, зокрема, замінила матрац, почистила килимове покриття та частково відновила підлогу у кімнаті.

Встановши факт залиття квартири позивача, суд зазначив, що такий факт не оспорюється та прийшов до висновку, що залиттям квартири останньому спричинена моральна шкода. При цьому суд зазначив, що наявність об'єктивного факту залиття та завдання матеріальної шкоди позивачу, свідчить беззаперечно про завдання йому моральних переживань, стресів. Це призвело до його моральних страждань, що полягають у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням його майна, житлові умови погіршились, позивач вимушений звертатися до суду за захистом порушеного права, порушення якого спричинено саме відповідачкою, яка допустила залиття квартири.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, суд виходив з того, що останній не надав суду докази, які б могли бути визнані належними.

Так, суд не визнав належними доказами по справі, що підтверджують вартість завданої шкоди, акт від 29 жовтня 2015 року та локальний кошторис на ремонт квартири та зазначив, що стороні позивача надавався час для підготовки і можливості звернення з належним клопотанням про проведення можливих експертиз тощо, однак це було ігноровано.

Такі висновки суду щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як видно із справи, суд встановив вину заподіювача шкоди та визнав, що саме діями ОСОБА_3 порушені права ОСОБА_2

Що стосується наданих позивачем доказів, зокрема, акта від 29 жовтня 2015 року, локального кошторису №2-1-1 від 30 жовтня 2015 року, то останні містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо вини та розміру завданої шкоди(а.с.6-9), а відтак є належними доказами в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України. Відповідачка, яка визнала факт залиття квартири НОМЕР_2 з її вини, надані позивачем докази, у тому числі щодо розміру шкоди, не спростувала, на проведенні відповідної експертизи не наполягала, про що не заперечувала вона та її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Твердження ОСОБА_3 про те, що позивач відмовився від виконання певних робіт по ремонту квартири, то останні не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири, оскільки саме позивачу відповідно до положень ст.16 ЦК України належить право вибору способу захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири є таким, що протирічить обставинам справи та не грунтується на законі, що регулює зазначені правовідносини, а тому рішення суду в цій частині на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

При визначенні розміру матеріальної шкоди колегія суддів приймає до уваги локальний кошторис №2-1-1 від 30 жовтня 2015 року, складений ТОВ «ПСБ громадського харчування і торгівлі», згідно якого розмір матеріальної шкоди у зв'язку із залиттям квартири АДРЕСА_1 за відрахуванням вартості робіт з розбору пластикових плінтусів на загальну суму 13,95 грн., якими не була обладнана квартира позивача, про що він не заперечував, складає 7758,60 грн.(а.с.7-10). Що стосується шкоди у розмірі 5051,92 грн., зазначеної позивачем в уточненій позовній заяві з посиланням на відповідний розрахунок, то останній, як такий, що виконано особисто представником позивача, не є належним доказом в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, а тому не може бути прийнято до уваги.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири з ОСОБА_3 підлягає стягненню 7758,60 грн., в іншій частині зазначених вимог слід відмомовити. Питання про повернення сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн.(а.с.2) вирішено судом при ухваленні рішення.

Керуючись 303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2016 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири 7758,60 грн., в іншій частині зазначених вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -