Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кравченко Л.Ю. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№335/5244/15
12 травня 2016 року Справа № 22ц/2444/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

_________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізькій області і Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним правоустановчого документу про право власності на нерухоме майно та його скасування, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізькій області, Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним правоустановчого документу про право власності на нерухоме майно та його скасування, посилаючись на те, що він є власником нежитлового приміщення № 21 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі. На підставі рішення суду від 12.11.2009 року на згадане майно було звернуто стягнення. В процесі виконавчих дій 15.06.2011 року були проведені прилюдні торги з реалізації цього майна, переможцем якого став ОСОБА_3. В подальшому, 03.12.2013 року, за рішенням апеляційного суду Запорізької області прилюдні торги визнані недійсними, оскільки вони проведені з порушенням положень законодавства, яке регулює порядок реалізації майна з прилюдних торгів. Останнім набувачем за договором купівлі-продажу є відповідач, який після технічної реконструкції спірного нежитлового приміщення та належного йому на праві власності нежитлового приміщення № 22 вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі створив медичний кабінет, зареєстрував за собою право власності на це майно та 23.05.2013 року у Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізькій області отримав свідоцтво № 3805323 про право власності на нежитлове приміщення № 22 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі. На підставі ст.220,332,388 ЦК та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заявник просив визнати недійсним та скасувати згадане свідоцтво за № 3805323 про право власності на нежитлове приміщення № 22 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі, рішення про державну реєстрацію речових прав на спірне майно за відповідачем та зобовязати Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізькій області відновити розділ Державного реєстру на нежитлове приміщення № 21 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016 року позов відхилено.

В апеляційній скарзі заявник покликав суд скасувати судове рішення і відхилити позов, зазначаючи, що суд неправильно визначив обставини справи і невірно застосував норми матеріального права.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що за рощенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.03.2010 року з відповідача на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в рахунок погашення кредитної заборгованості було стягнуто 396 904 грн. 29 коп. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, предметом якого було нежитлове приміщення № 21 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі (а.с.10).

В процесі виконавчих дій, 15.06.2011 року були проведені прилюдні торги з реалізації цього майна, переможцем якого став ОСОБА_3 (а.с.7).

За рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2013 року прилюдні торги визнані недійсними, оскільки вони проведені з порушенням положень законодавства, яке регулює порядок реалізації майна з прилюдних торгів (а.с.9).

13 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_2, на підставі нотаріально посвідченої угоди, купив спірне нежитлове приміщення у ОСОБА_5 й 16.12.2011 року здійснив державну реєстрацію прав власності(а.с.65,70).

Згаданий відповідач також є власником нежитлового приміщення № 22 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі (а.с.184).

В результаті технічної реконструкції нежитлове приміщення № 21 та № 22 були об'єднанні в один новий обєкт нерухомого мана - № 22 по вул.Патріотична,58 у м.Запоріжжі. Водночас була змінена загальна площа цього майна.

Судом також зясовано, що будівельна реконструкція була проведена за погодженням Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області та Виконавчим комітетом Запорізької міської ради (а.с.181,184).

Отже, здійснивши реконструкцію спірного приміщення за згодою органу місцевої влади, відповідач ОСОБА_2 створив нову річ, яка є неподільною.

Підстави набуття права власності на перероблену річ можуть виникати відповідно до статті 332 Цивільного кодексу України.

Новоствореним нерухомим майном є майно, на яке видається свідоцтво про право власності.

За рішенням державного реєстратора № 2501132 від 23.05.2013 року проведена державна реєстрація права власності на згаданий обєкт за ОСОБА_2 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно(а.с.199,12).

Обєкт, на який відповідач набув право власності в результаті переробки, визнається новою річчю.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2 Закону № 1952-ІV).

У своєму зверненні до суду позивач застережував на тому, що відповідач ОСОБА_2 діяв недобросовісно, не набув право власності на перероблену річ, так як не дотримався законодавства щодо отримання дозвільною документації на реконструкцію майна, а отже свідоцтво № 3805323 є недійсним й таким що підлягає скасуванню з відновленням розділу у Державному реєстрі.

Статтею 41 Конституцією України визначено: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Проте чинним законодавством визначені випадки, коли позбавлення права власності є законним та можливим.

За правилами ст.387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно володіє ним.

Власник майна це та особа, яка має законні права володіти, користуватися, розпоряджатися майном, що вибуло до добросовісного відповідача поза волею власника.

За положеннями ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В такому разі, якщо майно було набуте певною особою поза волею власника і це порушує права та законні інтереси власника, він може звернутися за судовим захистом своїх порушених права предявити до добросовісного набувача позов, в тому числі і відшкодування майнової шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив із того, що позивач фактично обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, до суду із позовом про витребування майна від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України, не звертався, а вимога про визнання свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно є похідною від вимоги про витребування майна від добросовісного набувача.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: