УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві, про позбавлення батьківських прав та стягнення пені; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, служби у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві про визначення місця проживання неповнолітньої дитини за касаційними скаргами служби у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві та ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_7, 2007 року народження, посилаючись на те, що відповідач не турбується про виховання та матеріальне утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, незважаючи на те, що вона, не перешкоджає відповідачу спілкуватись з дитиною. Крім того, позивач зазначала про те, що відповідач неналежно сплачує аліменти на утримання дитини, які присуджені рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2009 року, у зв'язку із чим, за ним, станом на 1 квітня 2015 року, виникла заборгованість по аліментам в сумі 49 292 грн 52 коп. На підставі ст. 196 СК України позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 353 699 грн 57 коп.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві, і просив визначити місце проживання доньки з ним, у квартирі АДРЕСА_1 на його утриманні та вихованні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_7 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 в розмірі 5 тис. грн. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві та ОСОБА_4 просять скасувати рішення апеляційного в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Із роз'яснень, викладених у п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, оскільки належним чином не доведено ухилення відповідача від виховання своєї дитини та свідомого нехтування ним батьківськими обов'язками. Наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки відповідача ще не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Висновки суду апеляційної інстанції в зазначеній частині відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

У решті судові рішення до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів попередніх інстанцій вони не впливають та його не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги служби у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві та ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року в частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві, про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

О.В. Закропивний

Т.О.Писана