Справа № 442/2273/14 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/2097/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 13.05.2008 року в розмірі 13662.60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2014 року становило 131170.52 грн., заборгованості по пені в розмірі 265.73 дол.США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2014 року становило 2551.21 грн. та судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (р/р 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) заборгованість за кредитним договором №0 від 13.05.2008 року в розмірі 13662.60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2014 року становить 131170.52 грн., та 1337.21 грн. судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що 13.05.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №0, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 17400.00 доларів США, строком до 13 травня 2011 року, зі сплатою 14.00% річних за користування кредитом. 30.01.2009 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1 та Додаткову Угоду №2 до кредитного договору, якими було досягнуто згоди про перенесення строків виконання позичальником зобов'язань за договором, а саме позичальник зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 15.05.2022 року. Апелянт звертає увагу на те, що в кредитному договорі процедура реалізації права банку на дострокове повернення всієї суми кредиту та плати за користування кредитом має здійснюватись шляхом надсилання відповідної письмової вимоги поштою на адресу позичальника. Однак, позивач такої вимоги не надіслав і відповідно ОСОБА_2 її не отримував, чим було порушено процедуру встановлення дострокового терміну повернення всієї наданої суми кредиту і встановленої плати за користування ним. Подана в судовому засіданні представником позивача копія поштового повідомлення про вручення вимоги відповідачу 18.02.2014 року не повинна була братись судом першої інстанції до уваги, оскільки не була належним доказом в силу вимог процесуального законодавства. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, оскільки внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.05.2008 року утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 17400.00 дол. США, що еквівалентно 87870.00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов»язувався повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі.

Пункт 1.2.2. договору передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору. Відповідно до Додатку №1 до договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено плату за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлена у розмірі 14.00 % річних, за згодою сторін зазначена ставка може переглядатись відповідно до умов договору, строк сплати процентів з 01 по 13 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Пунктом 3.1.2 договору за порушення позичальником термінів погашення будь - яких своїх грошових зобов»язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всіє суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.05.2008 року було змінено кінцевий термін повернення кредиту у повному обсязі до 15.05.2022 року.

Додатковою угодою №2 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.05.2008 року змінено схему погашення кредиту, позичальник зобов»язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтентного платежу, розмір якого становить 185.00 дол. США.

У зв»язку з невиконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором, несплатою кредитних коштів та коштів за користування кредитом, у нього склалася заборгованість.

З наданого ПАТ «УкрСиббанк» довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.05.2008 року, станом на 17.03.2014 року з врахуванням курсу долара 9.6 грн., становила: заборгованість за договором кредиту - 11920.55 дол. США, що еквівалентно 114445.62 грн.; заборгованість по процентах - 1742.05 дол. США, що еквівалентно 16742.90 грн., заборгованість по сплаті пені - 265.73 дол. США, що еквівалентно 2551.21 грн.

Відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості.

Заперечуючи щодо розміру заборгованості апелянт вказує на те, що ним здійснювалось погашення кредиту, що підтверджується квитанціями від 18.10.2012 р. -100 дол. США, 31.07.2013 р.-50 дол. США, 12.03.2014 р. -200 дол. США, 25.04.2014 р.- 100 дол. США, 27.05.2014 р.-100 дол. США, які, на його думку, не були враховані при розрахунку банком заборгованості за договором споживчого кредиту № 0.

Колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими такі доводи апелянта, оскільки як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 13.05.2008 року станом 17.03.2014 року, кошти внесені боржником згідно з квитанціями від 18.10.2012 р. -100 дол. США, 31.07.2013 р.-50 дол. США, 12.03.2014 р. -200 дол. США, в розрахунку відображені та враховані при нарахуванні заборгованості станом на 17.03.2014 року.

Кошти, внесені ОСОБА_2 згідно з квитанціями 25.04.2014 р.- 100 дол. США, 27.05.2014 р.-100 дол. США, в довідці - розрахунку не відображені, і не могли бути у ньому відображені, оскільки розрахунок заборгованості складався станом на 17.03.2014 року, а зазначені кошти вносились після складання довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

Слід зазначити, що судом першої інстанції оскаржуваним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» лише заборгованість, яка склалася у нього станом на 17.03.2014 рік, а тому кошти, внесені відповідачем згідно з квитанціями 25.04.2014 р.- 100 дол. США, 27.05.2014 р.-100 дол. США, не впливають на розмір заборгованості, нарахованої до 17.03.2014 року.

Не погоджується колегія суддів з доводами апелянта про порушення банком передбаченої договором про надання споживчого кредиту процедури дострокового повернення всієї суми кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами, передбачених пунктами 6.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту, оскільки долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 690 вбачається, що рекомендований лист про дострокове погашення кредиту було вручено ОСОБА_2 18.02.2014 року, з позовом до суду ПАТ «УкрСиббанк» звернувся лише 08.04.2014 року (дата реєстрації заяви в суді). Наведеним спростовуються доводи апелянта про недотримання банком процедури дострокового стягнення кредитних коштів.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про підставність позову.

Разом з тим, як вбачається довідки - розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.05.2008 року, станом на 17.03.2014 року, розрахунок заборгованості по кредиту в гривнях, в тому числі, і заборгованості по пені, зроблено ПАТ «УкрСиббанк» з врахуванням курсу долара станом на 17.03.2014 року, який становив 9.6 грн.

На письмову вимогу суду апеляційної інстанції, ПАТ «УкрСибанк» розрахунку пені в гривнях, з врахуванням курсу долара на день нарахування пені, а не день складання розрахунку заборгованості, не надав, вимогу апеляційного суду не виконав.

З мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення суду вбачається, що суд, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, стягуючи на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором, а саме, заборгованість по тілу кредиту, по відсотках та пені, що склалася у ОСОБА_2 станом на 17.03.2014 року, зазначив таку у розмірі 13662.60 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2014 року становило 131170.52 грн.

Як вбачається з довідки - розрахунку заборгованість ОСОБА_2 станом на 17.03.2014 року становила: заборгованість за договором кредиту - 11920.55 дол. США, що еквівалентно 114445.62 грн.; заборгованість по процентах - 1742.05 дол. США, що еквівалентно 16742.90 грн., заборгованість по сплаті пені - 265.73 дол. США, що еквівалентно 2551.21 грн., а всього, 13928.33 дол. США, що еквівалентно 133711.97 грн.

Разом з тим, задовольнивши позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі, суд першої інстанції нараховану банком пеню в розмірі 265.73 дол. США, що станом на день складання довідки - розрахунку було еквівалентно 2551.21 грн. з врахуванням курсу долара станом на 17.03.2014 року, що становив 9.6 грн., не стягнув, а стягнув з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13662.60 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2014 року становило 131170.52 грн., тобто, стягнув лише заборгованість за договором кредиту - 11920.55 дол. США, що еквівалентно 114445.62 грн. та заборгованість по процентах - 1742.05 дол. США, що еквівалентно 16742.90 грн.

Колегія суддів, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вправі змінювати рішення суду з підстав того, що судом стягнуто загальну суму заборгованості без врахування суми заборгованості по пені, оскільки рішення суду ПАТ «УкрСиббанк» не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.