АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/9502/2016 головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахова О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс Оліс про захист прав споживачів та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соломянського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2015 року він заправив на належній відповідачу АЗС Укройл, яка знаходиться по вул. П. Радченка, 27/29 в м. Києві, свій автомобіль марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1, дизельним пальним на суму 330 грн. Проїхавши 500-700 метрів автомобіль зупинився, після чого на буксирі його було доставлено на станцію технічного обслуговування. За результатом компютерної діагностики було встановлено, що у паливній системі, зокрема, у паливному фільтрі знаходиться вода. Посилаючись на те, що відповідачем було реалізовано дизельне пальне неналежної якості, що спричинило несправність автомобіля, позивач просив стягнути з ТОВ Альянс Оліс на його користь 15975 грн. у відшкодування матеріальної шкоди за ремонт автомобіля, 500 грн. у відшкодування витрат за послуги таксі, 4000 грн. увідшкодування моральної шкоди, інфляційні витрати в сумі 493 грн. 27 коп. та 3% річних в розмірі 479 грн. 25 коп.

Рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що він не бачив необхідності у проведенні експертного дослідження зразків палива, оскільки можливість відібрання зазначених зразків йому було надано лише 1-4 березня 2015 року, в той час коли факт заправки автомобіля неякісним пальним мав місце 23 січня 2015 року. У звязку з минуванням тривалого проміжку часу доцільності у проведенні експертизи не вбачалось. Крім того, судом не враховано, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин викладених в позовній заяві, а тому суд дійшов передчасних висновків щодо відмови у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представники ТОВ Альянс Оліс ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 23 січня 2015 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 заправив на АЗС Альянс Оіл по вул. П. Радченка, 27/29 в м. Києві належний йому на праві власності автомобіль марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1, дизельним пальним на суму 330 грн.

Як убачається з пояснень позивача, приблизно через 500-700 метрів після виїзду з автозаправної станції, належної ТОВ Альянс Оліс, його автомобіль вийшов з ладу, у зв'язку з чим був доставлений на буксирі на станцію технічного обслуговування.

Проведеною компютерною діагностикою було встановлено відсутність достатнього тиску в форсунках. В подальшому, при проведенні ретельного обстеження виявлено, що не працює паливний насос високого тиску та в паливній системі, зокрема, у паливному фільтра знаходить вода.

У висновку акту перевірки технічного стану автомобіля встановлено, що несправність паливної системи двигуна автомобіля Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 стала можливою з причин потрапляння води у паливну систему під час останньої заправки автомобіля на АЗС Укройл, яка знаходиться по вул. П. Радченка, 27/29.

Відповідно до ч. 3 ст. 1209 ЦК України підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

За змістом п. 5 ч. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ст. 5 Закону України Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію.

На підставі ст. 6 вказаного Закону потерпілий повинен довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

У відповідності до п. 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі-АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Пунктом 11 Правил передбачено, що шкода, завдана життю, здоров'ю споживача або його майну внаслідок використання нафтопродуктів неналежної якості, підлягає відшкодуванню суб'єктом господарювання в повному обсязі та в порядку, установленому законодавством.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону України Про захист прав споживачів, у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною другою цієї норми передбачено, що для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

За змістом ст. ст. 10та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, обґрунтовуючи підставність позову, позивач посилався на акт перевірки технічного стану автомобіля, відповідно до якого з метою встановлення причин несправності автомобіля марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1, 23 січня 2015 року на СТО було виконано комп'ютерну діагностику даного транспортного засобу та встановлено можливість порушення функціонування паливної системи двигуна з причин попадання води в паливну систему під час останньої заправки автомобіля на АЗС Укройл (а. с. 13).

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що зазначене СТО є установою, одним із видів діяльності якої є проведення експертизи нафтопродуктів, що давало б можливість встановити наявність води у дизельному паливі, яке потрапило в паливну систему під час останньої заправки автомобіля на АЗС Укройл.

Слід також зазначити, що вказаний висновок вказує лише про можливість причини виходу з ладу двигуна автомобіля позивача.

В матеріалах справи наявні паспорти якості № 107027 від 13 листопада 2014 року та сертифікати відповідності серії ВГ, зареєстрованого в реєстрі за № UA1.185.0116781-14 з терміном дії 27 жовтня 2014 року по 26 жовтня 2015 року, та серії ВВ , зареєстрованого в реєстрі за № UA1.0058203-14 з терміном дії з 2 липня 2014 року по 1 липня 2015 року, на підтвердження відповідності товару встановленим вимогам та стандартам (а. с. 68-75).

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експерта Українського центру судових експертиз №2-23/03 від 23 березня 2016 року за результатом проведення експертного інженерно-технічного дослідження з якого вбачається, що з технічної точки зору, встановити причинно- наслідковий зв'язок між раптовою несправністю двигуна автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті виходу з ладу елементів паливної системи (форсунки, насосу високого тиску, фільтра), яка виникла через 500-700м пробігу автомобіля після заправки, та фактом заправки паливом 23 січня 2015 року автомобіля на АЗС Укройл, розміщеній в м. Києві по вул. П. Радченко 27/29, по наданих матеріалах не можливо.

Для встановлення такого причинно-наслідкового звязку необхідно провести експертне дослідження вказаних вузлів паливної системи автомобіля.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Зазначена норма не дає права суду призначити експертизу з власної ініціативи.

Питання про призначення експертизи щодо встановлення причин пошкодження двигуна автомобіля позивача та якості пального, придбаного у відповідача, ОСОБА_1 в суді першої інстанції у встановленому законом порядку не

В матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження звернення позивача до ТОВ Альянс Оліс з заявою про проведеня ескпертизи якості товару.

Керуючись ст. 58, 59, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України, з урахуванням наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо недоведеності позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо недоцільності проведення експертизи у звязку з минуванням тривалого проміжку часу між заправкою автомобіля та надання зразків дизельного палива, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів на підтвердження реалізації відповідачем неякісного товару та причинно-наслідкового зв'язку між неякісним товаром та завданої позивачу шкоди.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи з урахуванням вищевикладеного не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Соломянського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

ОСОБА_5