Справа № 639/7335/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі:головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі Слюсаревій О.В.

за участю адвоката-Врагової І.І.

представника позивача-Кондратьєвої О.І.

відповідача-Грінько Т.А.

представника відповіповідача-Запорожець І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 19.08.2015 р. з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 06.09.2013 р. в сумі 527000 грн., що відповідає еквіваленту 25000 доларів США, 3% річних від простроченої суми, тобто 20221 грн. 10 коп., а також судових витрат. В обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в зазначеній сумі зі строком повернення до 01.05.2014 р., але у передбачений строк відповідач добровільно не виконав свої зобовязання, борг не повернув. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 і відповідач укладав договір позики в інтересах сімї, з метою здійснення будівництва будинку у с.Мартове Печенізького району Харківської області, а тому позивач вважає, що ОСОБА_3 на підставі положень ч.4 ст. 65, ч.2 ст. 72 Сімейного Кодексу України має також нести відповідальність за боргові зобовязання чоловіка. В процесі розгляду справи, позивач зменшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 20000 доларів, що еквівалентно 412 525 грн., з урахуванням повернення 10.12.2015 р. частини боргу в сумі 5000 доларів США, а також штрафні санкції у вигляді трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

В судовому ззасіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 і просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні наявність боргу перед ОСОБА_1 і зазначив, що гроші позичені у грошовій одиниці України- гривні і сума дійсно відповідала екв. 25000 доларам США, але за пропозицією ОСОБА_1 в розписці сума вказана в доларах, декілька разів за домовленістю з позивачем погашав йому проценти, після фінансової кризи не мав можливості повернути борг. Крім того, представник відповідача стверджував, що гроші перепозичені знайомому ОСОБА_4, які були йому життєво необхідні і він їх не погасив до 01.05.2014 р.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечувала і пояснила, що вона не втручалася у справи та домовленості між чоловіком та його другом ОСОБА_1, їй не розповідали про фінансові питання та не ставили до відома про боргові зобовязання, тому і свій підпис на договорі вона не ставила. На час укладення договору позики, про який вона дізналася після предявлення позову до суду, будинок в с.Мартове вже був введено в експлуатацію у червні 2013, р. і гроші на нього передала відповідачам їх донька, а будинок в м. Харкові є спадковим майном і побудований матірю ОСОБА_3 у 2006 р., а зареєстровваний на імя відповідачки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

На підтвердження укладення договору , ОСОБА_2 06 вересня 2013 р. надав розписку ОСОБА_1 про отримання від нього в борг 25000 доларів США , які зобов'язався повернути до 01.05.2014 р.

За правилами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору.

За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Оскільки , ОСОБА_2 не виконав зобов'язання і не повернув борг, чим порушив вимоги договору, сума еквівалентна 20000 доларам США, з урахуванням частини поввернутих 5000 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду складає 412 525 грн. ( в межах заявлених позовних вимог) підлягає стягненню .

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3 % річних зроблений позивачем виходячи з періоду прострочення виконання зобов'язання -467 днів за період з 02.05.2014 р. по день звернення до суду 19.08.2015 р. і складає 20221 грн. 10 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 19 червня 2013 року № 6-55цс13.

Звертаючись до суду із позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що гроші, отримані за розпискою, використані ОСОБА_2 в інтересах сім'ї, а саме на будівництво будинку. В судовому засіданні представник позивача уточнив, що будівництво будинку в с.Мартове завершувалося і після вводу його в експлуатацію, тому як проводився внутрішній ремонт, оздоблення території.

Відповідно до інформації КП «Печенізьке БТІ» від 28.10.2015 р., при проведення технічної інвентаризації КП , згідно свідчень власника, будівництво житлового будинку № 24-А по вул. Харківській в с. Мартове завершено в 2013 р., відомості про час прийняття в експлуатацію та державну реєстрацію відсутні. Через зміну конфігурації земельної ділянки новий техничний паспорт виготовлено 25.06.2014 р.

Згідно звіту про оцінку майна від 09.11.2015 р., будинок в с.Мартове з капітальним ремонтом, загальною пл. 131,1 кв.м., житловою-69,5 кв.м., внутрішнє його оздоблення виконано з використанням дорогих будівельних матеріалів. Будинок з центральним газопостачанням, електрозабезпеченням, водопостачанням, системами охорони, пожежі та інш., на час оцінки його ринкова вартість складає 3 млн. 352000 грн. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 р. за ОСОБА_3 зареєстроана земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) пл. 0,0814 га, а 14.06.2013 р. за нею зареєстровано житловий будинок.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5-сестра відповідачки та ОСОБА_6Є- дочка відповідачів ОСОБА_3 підтвердили, що будинок, де проживають і зареєстровані ОСОБА_3 в м. Харкові побудований матірю ОСОБА_3А.і був оформлений на відповідачку, а на будівництво будинку в с.Мартове чоловік доньки передав 200 тис. доларів США. Такі показання не спростовують доводи позивача про те, що позичені гроші витрачали на завершення будівництва будинку та внутрішні роботи, оскільки ОСОБА_1 на той час спілкувався з ОСОБА_2, а дружина відповідача-Грінько Т.А. не працювала.

На підтвердження посилань на такі обставини до справи, за клопотанням представника позивача, долучена фотокопія скарги ОСОБА_3 за місцем служби ОСОБА_1, в якій відповідачка стверджувала, що її чоловік для завершення будівництва приватного будинку та подальшого продажу, позичив у жовтні 2013 р. у ОСОБА_1 25 тис. доларів США під 2% щомісячних .При цьому, як зазначено у скарзі, прорахувавши економіку і продаж будинку, сума позики була прийнятною і в квітні 2014 р будинок виставлений на продаж, але становище в державі змінилося і фактично продаж нерухомості зупинилася, а ціна значно зменшилась.

Таким чином, ОСОБА_3 була обізнана про боргові зобов'язання свого чоловіка перед ОСОБА_1, а дії відповідачів свідчать про отримання ОСОБА_2 позики в розмірі 25000 доларів США в інтересах сім'ї та використання грошей для задоволення потреб їхньої сім'ї. Фактично ОСОБА_3 письмово підтвердила, що будинок був повністю підготовлений до продажу , тобто з проведеним внутрішнім ремонтом у квітні 2014 р., і на час складання звіту про його оцінку у листопаді 2015 р. його стан не змінився. З огляду на викладене ОСОБА_2 створив обовязки щодо повернення позики і для дружини ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 грн. Зазначену суму необхідно стягнути з відповідачів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 212-214, 218 ЦПК України, ст.ст.1046- 1049, 625 ЦК України, ч. 3, ч.4 ст. 61 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 06.09.2013 р.- 412 525 грн., 3% річних від простроченої суми- 20221 грн. 10 коп., а всього 432 746 ( чотириста тридцять дві тисячі сімсот сорок шість) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 1827 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ -