Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4769/15-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т. М.
Категорія 43 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Валяник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року,

встановила:

В жовтні 2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Просила усунути перешкоди в користуванні належним їй АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із вказаного житла без надання іншого житлового приміщення. Зазначала, що відповідачі без її дозволу вселились у будинок, в ньому не зареєстровані, створюють їй незручності у користуванні будинком та господарськими спорудами. Під час сварок ображають брутальною лайкою, б'ють, примушують важко працювати по господарству.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що позивач є одноособовим власником домоволодіння. Вважає, що посилання суду на перебування ОСОБА_5 в літній кухні є необґрунтованим, оскільки перебування на території домоволодіння без згоди власника вже є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні власністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власником садиби (будинковолодіння) АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідачка ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_2.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажали виселитися зі спірного житла та створювали власнику перешкоди в користуванні квартирою, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів і сільської ради із відповідними скаргами на неправомірну поведінку відповідачів та їх виселення, з ними проводилась профілактична робота (а.с.5а-9). Постановою судді Бердичівського міськрайсуду від 16.11.2015р. ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім'ї, за малозначністю (а.с.40).

Статтями 380,381 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України і ст.150 ЖК УРСР, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991 року „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Тому є безпідставним висновок суду про те, що оскільки, на думку суду, відповідачі проживають у літній кухні, тому вони не підлягають виселенню.

Відповідач має інше житло за вказаною адресою.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Власники мають право вимагати усунення перешкод в здійсненні ними права користування і розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України), в тому числі шляхом виселення в судовому порядку осіб, які без достатніх правових підстав проживають в належній їм квартирі, будинку.

На підставі наведеного судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_1 задовольнити. Усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді: