АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/561/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1111/16Головуючий у 1-й інстанції Орел І.І. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів Абрамова П.С., Лобова О.А.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чорнухинського районного суду від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача- Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом , в якому прохала стягнути з ОСОБА_3 29 704 грн., посилалась на те, що вона продала відповідачу автомобіль SKODA, 1997 року випуску, вони домовились про сплату коштів в розстрочку з 23.02. 2013 року по 23.11. 2013 року, в сумі 40 550 грн. Позивач сплатив оговорену суму частково в сумі 11 246 грн., решту просила стягнути рішенням суду.

Рішенням Чорнухинського районного суду від 11 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу подала ОСОБА_2, прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки SKODA, моделі Felisia, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ -легковий універсал-в є ОСОБА_4.

20 травня 2011 року нотаріально посвідченою довіреністю він уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси в усіх органах нотаріату, органах Державтоінспекції, в усіх установах, організаціях з усіх питань, пов'язаних з відчуженням автомобіля, з правом розпоряджатися автомобілям( продавати, здавати в оренду), в тому числі при відчуженні автомобіля встановлювати на власний розсуд ціну, одержувати гроші, що належать власнику автомобіля, та інші права. Довіреність видана до 20 травня 2016 року.

ОСОБА_4 в нотаріально посвідчених поясненнях підтвердив, що він передав в керування та розпорядження автомобіль позивачці, від неї отримав кошти за автомобіль, підтвердив її право при розпорядженні автомобілем встановлювати ціну на автомобіль та отримувати кошти від інших осіб за автомобіль.

23 лютого 2013 року ОСОБА_2 передала автомобіль ОСОБА_3, а він написав їй боргову розписку, що зобов'язується виплачувати їй щопонеділка до 23 листопада 2013 року кошти з розрахунку щоденно по 150 грн., кошти зобов'язувався перераховувати на її банківську картку.

Відповідач в суді першої інстанції підтвердив факт передачі йому позивачкою автомобіля на запасні частини, що він зобов'язувався їй сплачувати кошти і сплачував їх, доки не потрапив в ДТП та став інвалідом.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд послався на «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типі, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, зазначив, що договір купівлі - продажу автомобіля не був належно оформлений, не має юридичної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

«Правила державної реєстрації..» передбачають спеціальний порядок державної реєстрації автомобілів та складових частин автомобіля, що мають ідентифікаційні номера в тому числі при зміні власника, який передбачає зняття автомобіля з реєстрації за попереднім власником, реєстрацію його на нового власника(п.8,ст37)

Згідно наданої позивачкою розписки не вбачається, який договір було укладено між сторонами. В розписці зазначено лише, що ОСОБА_3 бере автомобіль під виплату і зобов'язується виплачувати кошти.

Із матеріалів справи вбачається, договір купівлі - продажу автомобіля не був належним чином оформлений, не оформлено належним чином і купівля-продаж номерних частин автомобіля.

На час розгляду справи в суді автомобіль зареєстрований ОСОБА_4, він є належним власником автомобіля, з реєстраційного обліку він не знятий. Сам факт передачі автомобіля в користування відповідачу, часткова сплата коштів позивачці не свідчать про належне оформлення договору купівлі -продажу автомобіля чи частин автомобіля, не підтверджують перехід права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_3

В позовній заяві ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст. 509, ст. 526, 530, 525, 692 ЦК України, прохає стягнути з відповідача ОСОБА_3 недоплачену суму вартості проданого автомобіля і нарахування на цю суму в порядку ст. 625 ЦК України.

Стаття 655 та стаття 692 ЦК України передбачають що, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором може бути передбачено розстрочення платежу.

Суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами не відбувся договір купівлі - продажу автомобіля, тому зобов'язання, які зазначені в розписі і ґрунтуються на договорі купівлі - продажу, не можуть бути задоволені в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 п.8 Постанови Пленуму верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року зі змінами «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є вчиненим правочин у разі недотримання порядку його укладення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі і прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чорнухинського районного суду від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді П.С.Абрамов

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян