АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/3287/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Журавська О.В.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про повернення депозитних коштів та відшкодування збитків.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом та з урахуванням уточненої заяви про захист прав споживачів просила стягнути з відповідача та повернути депозитні кошти в розмірі 30 000 дол. США., стягнути 3% річних в розмірі 1193,42 дол. США та витрати на правову допомогу у розмірі 17 539,20 грн.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказала, що вона є споживачем банківських послуг у відповідності до договору банківського строкового вкладу, згідно з яким вона внесла на депозит 30 000 дол. США строком до 14.03.2014 року. Після закінчення дії договору вона виявила бажання отримати свої кошти.

Разом з тим, банк фактично не виконав своїх обов'язків щодо повернення коштів у зв'язку з припиненням діяльності банку на території АР Крим, з огляду на що просила стягнути депозитний вклад з урахуванням 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 депозитний вклад у розмірі 30 000 дол. США, 3% річних в розмірі 1193,42 дол. США та витрати на правову допомогу у розмірі 17 539,2 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що рішення суду є необґрунтованим та винесене із порушенням матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга представника ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.03.2013р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про банківський строковий депозитний вклад «Стандарт на 12 міс.» в іноземній валюті на суму 30 000 дол. США строком до 14.03.2014 року зі сплатою 09,75% річних.

На виконання умов договору ОСОБА_2 було передано готівкою банку грошову суму у розмірі 30 000 дол. США, що підтверджується квитанцією № 26 від 14.03.2013 року.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.05.2014 року № 29111930 вбачається, що ОСОБА_2 має в цьому банку рахунок «Стандарт 12 міс.», який оформлений 14.03.2013 року з грошовою сумою на ньому 30 224,38 дол. США.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вклад - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України.

З огляду на що, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка є споживачем банківських послуг у сфері залучення коштів на депозитні рахунки та захист прав вкладника як споживача послуг передбаченого Законом України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається із договору про банківський строковий вклад «Стандарт на 12 міс.», який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», термін закінчення строку дії настав 15.03.2014 року, разом з тим, у зв'язку із припиненням діяльності на території АР Крим Кримського регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк», позивачка не могла реалізувати своє право на отримання вкладу та процентів, з огляду на що 25.04.2014 року вона звернулась до банку із заявою з приводу отримання депозитного вкладу та процентів та розірвання даного договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України предметом договору банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти. Відповідно при вирішенні спорів, пов»язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

З огляду на те, що на день ухвалення рішення відповідач ПАТ «КБ «ПриватБанк» суму вкладу позивачці не повернув, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги в частині стягнення з відповідача суми вкладу в розмірі 30 000 дол. США та 3% річних в розмірі 1 193,42 дол. США.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 17 539,2 грн., оскільки факт таких витрат на правову допомогу підтверджується матеріалами справи, а саме: квитанціями сплаченими ОСОБА_2 та актами передачі-прийняття послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано того, що в матеріалах справи міститься копія квитанції про внесення коштів та не містить необхідних реквізитів, не заслуговують на увагу, оскільки у розумінні ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів та їх доведеності перед судом. Відповідачем не оспорюється факт укладання з позивачкою договору банківського вкладу та внесення останньою до каси банку суму коштів у розмірі 30 000 дол. США та не заперечується факт отримання таких коштів.

З огляду на що, та у розумінні ст. 60 ЦПК України банком не доведено, що зазначений договір не укладався, а кошти в розмірі 30 000 дол. США від ОСОБА_2 банком не приймались.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на підтвердження позовних вимог повинен був надати оригінали договору та платіжного документу про внесення коштів, оскільки відсутність таких оригіналів може свідчити про звернення позивачкою повторно за виплатами до АНО «ФЗВ» не заслуговують на увагу, оскільки в розумінні ст. 57 ЦПК України, в матеріалах справи міститься довідка АНО «ФЗВ» від 17.08.2015 року № 12445, якою підтверджується, що ОСОБА_2 не отримувала від організації компенсаційних виплат за договором банківського вкладу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді