БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/6169/15-ц провадження № 2/361/192/16
У Х В А Л А

«29» квітня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу й захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У проваджені суду перебуває наголошена вище цивільна справа.

До суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на поточні й розрахункові рахунки публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») у валютах UAH, EUR, USD в межах позовних вимог.

В обґрунтування доводів заяви позивачем ОСОБА_1 зазначається, що відповідач тривалий час не виконує вимоги правочину й не повертає вклад із процентами, у судовому процесі затягує розгляд справи з метою вчинення дій по розкраданню активів. Накладення арешту на рахунки відповідача в межах суми позову буде стимулювати ПАТ «КБ «ПриватБанк» швидше погасити заборгованість перед ним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання й просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви.

Відповідно до статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що за змістом частини 1 статті 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що арешт на майно або кошти банку, які знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюється виключно за постановою державного виконавця чи рішення суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

За змістом частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали цивільної справи, а також доводи в обґрунтування заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що наведені у ній доводи не дають достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову й вважати, що зі сторони відповідача існує реальна загроза вчинення дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача.

При цьому враховується й те, що позивачем не доведено суду наявності ризиків, повязаних із неплатоспроможністю відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» виконати боргові зобовязання, а вжиття заходів забезпечення позову з метою стимулювання відповідача до їх виконання не може бути підставою для вжиття цих заходів, оскільки вони вживаються судом лише при умові наявності існування реальної загрози вчинення відповідачем дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151 154, 210 ЦПК України

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 361/6169/2015ц відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин