Справа № 346/675/15-ц
Провадження № 22-ц/779/830/2016
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Максюти І.О.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ПАТ «ВІЕс Банк» Матієвського С.В.,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ «ВІЕс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норма матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідно до розділу ІІ п.2 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» до правовідносин між сторонами слід застосовувати норми ЗУ «Про захист прав споживачів», які діяли на момент укладення правочину - кредитного договору №68/44 від 04.06.2008 року, зокрема норми закону в редакції від 13.01.2006 року, які не передбачали можливості позичальника (ОСОБА_3) погашення заборгованості та виконання вимоги банку протягом 60-ти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Однак суд першої інстанції, в порушення вимог матеріального права, посилався на норму закону яка була прийнята значно пізніше, після укладення кредитного договору.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги факт неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, суттєвих порушень графіку сплати відсотків за користування кредитом.

З цих підстав рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ «ВІЕс Банк» вимоги підтримав з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просив про її задоволення.

ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

ОСОБА_5, будучи належно повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 04.06.2008 року між ПАТ «ВІЕс Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №68/44, відповідно до якого Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 65000 дол. США. Термін користування кредитними коштами встановлено з 04.06.2008 року по 03.06.2021 року (а.с.9-10).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 79,9 кв.м.

Звертаючись з позовом до суду, Банк-позивач зазначав, що порушуючи вимоги ст.526, 610 ЦК України відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим позивач відповідно до ч.1,2 ст.33 Закону України «Про іпотеку» вправі вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі наявних в матеріалах справи та здобутих під час судового розгляду справи доказів, пояснень сторін, суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час судового розгляду даної справи, судом першої інстанції було оглянуто матеріали справи №346/682/15-ц за позовом ПАТ «ВІЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. За результатами розгляду вказаного позову, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.10.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду від Івано-Франківської області від 10.02.2016 року було залишене без змін, в задоволенні вимог ПАТ «ВІЕс Банк» було відмовлено в повному обсязі. Даним рішенням також встановлено, що на час розгляду справи в суді, відповідачем погашена прострочена заборгованість по кредитному договору, ОСОБА_3 продовжує виконувати умови кредитного договору та сплачує поточні платежі, згідно встановленого графіку платежів, що є додатком до кредитного договору.

В засіданні Апеляційного суду Івано-Франківської області відповідачем було додатково представлено вищевказані докази, як і копії платіжних документів, що свідчать про виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором, значне погашення тіла кредиту ( вже після звернення ПАТ «ВІЕс Банк» з цим позовом).

За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зважаючи на те, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором визначено 2021 роком, а рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.10.2015, яке в даному випадку є преюдиційним констатовано виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору та дотримання графіку платежів, то підстав для задоволення вимог про звернення стягнення на майно не вбачається.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта