АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1065/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 Аваль» про визнання договорів припиненими, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивачка звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» про визнання договорів припиненими.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 04 жовтня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_7 Аваль», та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір №354411/7955/1046-6 за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 22000 доларів США зі сплатою 14% річних строком до 03 жовтня 2026 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором 04 жовтня 2006 року між АППБ «Аваль», ОСОБА_8 та нею укладено договір поруки №354411/7955/1046-6 п, за умовами якого вона, як поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за повернення кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_8 своїх зобовязань за вказаним кредитним договором 11 жовтня 2006 року між ним та банком був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_8 надав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, розташовану АДРЕСА_1, заставною вартістю 130100 грн. 00 коп.

01 червня 2008 року ОСОБА_8 помер.

За час свого життя ОСОБА_8 своїх зобовязань за кредитним договором від 04 жовтня 2006 року не порушував і належним чином виконував свої зобовязання за договором.

Вона та її син ОСОБА_9 прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8 до 13 листопада 2014 року вона виконувала зобовязання за кредитним договором, але в подальшому, вважаючи, що робила це без відповідних правових підстав, звернулась до суду з позовом до банку про повернення сплачених нею коштів.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року її позов задоволено і на її користь з ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» стягнуто безпідставно набуті кошти в розмірі 21 852,89 доларів США.

Уманська міська державна нотаріальна контора листом №318/2-14 від 11 березня 2009 року повідомила банк про зміну власника нерухомого майна, переданого в іпотеку ОСОБА_8М, який помер 01 червня 2008 року, проте банк не предявив вимоги до неї та її сина як спадкоємців позичальника.

З врахуванням викладено та посилаючись на ст. ст. 608, 1216, 1218, 1281 ЦК України просила суд визнати припиненими з 12 вересня 2009 року кредитний договір та договір іпотеки, укладені між банком і ОСОБА_8, визнати припиненим з 01 червня 2008 року договір поруки, укладений між банком і нею; зобовязати Уманську державну нотаріальну контору виключити реєстраційний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та реєстраційний запис з Державного реєстру іпотек про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2, стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_7 Аваль», та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 22000 доларів США зі сплатою 14% річних строком до 03 жовтня 2026 року.

В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_8 своїх зобовязань за цим кредитним договором були укладені договори: договір іпотеки між ним та АППБ «ОСОБА_7 Аваль», за яким ОСОБА_8 надав в іпотеку належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3, та договір поруки від 4 жовтня 2006 року між АППБ «ОСОБА_7 Аваль», ОСОБА_8 і ОСОБА_6, за яким остання несе солідарну з позичальником відповідальність за виконання позичальником умов кредитного договору.

01 червня 2008 року ОСОБА_8 помер, спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_6 і син ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_6 до листопада 2014 року добровільно здійснювала погашення кредиту і відсотків.

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_6 просила визнати припиненими кредитний договір та договори забезпечення договір іпотеки і договір поруки.

В обґрунтування вимоги про визнання припиненим договору поруки ОСОБА_6 посилалась на те, що у цьому договорі відсутня згода поручителя відповідати за виконання зобовязань новим боржником, яким після смерті ОСОБА_8 є вона і її син ОСОБА_9, а крім цього, банк протягом встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку не предявив до неї, як поручителя, вимоги про повернення кредиту та відсотків.

В обґрунтування вимоги про визнання припиненим кредитного договору позивачка посилалася на те, що банк протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про смерть боржника ОСОБА_8, не предявив до неї, як спадкоємця, який прийняв спадщину, вимоги про повернення кредиту.

Вимогу про визнання припиненим договору іпотеки позивачка обґрунтовувала тим, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і припиняється у разі припинення основного зобовязання, а оскільки на її думку кредитний договір має бути визнаний припиненим, то припиненим має бути і договір іпотеки.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч.1 ст.559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п.1 ч.2 ст.15 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 21 травня 2012 року у справах № 6-18 цс 11 та № 6-20 цс 11.

Проте, способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом повязане припинення поруки.

Встановивши, що позивачка способом захисту свого права обрала вимогу про припинення договору поруки, а не вимогу про визнання поруки припиненою, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні її вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини , він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким чином, непредявлення кредитором спадкодавця у визначені статтею 1281 ЦК України строки вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, позбавляє його права такої вимоги, але не може бути підставою для визнання кредитного договору припиненим, оскільки такого способу судового захисту, як визнання кредитного договору припиненим у разі непредявлення кредитором спадкодавця у визначені статтею 1281 ЦК України строки вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, законодавством України не передбачено.

Оскільки вимога про припинення іпотеки повязана з припиненням основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, то, встановивши відсутність підстав для припинення основного зобовязання, суд правомірно відмовив у її задоволенні.

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 Аваль» про визнання договорів припиненими залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :