АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, заінтересована особа державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3(а.с.1).

В обгрунтування скарги ОСОБА_2 зазначив, що 12 лютого 2016 року подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області заяву про примусове виконання на підставі виконавчого листа 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 199/13735/13-ц за його скаргою на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 19 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №43473514.

23 лютого 2016 року державний виконавець ВПВР ОСОБА_3 виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою від 12 лютого 2016 року про примусове виконання ухвали суду на підставі виконавчого листа №199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, мотивуючи відсутністю в резолютивній частині виконавчого листа №199/13735/13-ц заходів примусового виконання рішення, тобто відсутність сукупності дій, які повинен державний виконавець вжити по відношенню до боржника та послався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що державний виконавець порушив вимоги ст.ст.11, 23 Закону України «Про виконавче провадження», порушив його право на судовий захист та перешкодив виконанню ухвали суду від 04 грудня 2015 року, ОСОБА_2 просив визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 від 23 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50248694 за його заявою до ВПВР від 12 лютого 2016 року про примусове виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 199/13735/13-ц за скаргою на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_4 від 19 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 43473514.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3(а.с.19-20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги, зазначені в скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.23).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із справи вбачається, що 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист у справі № 199/13735/13-ц за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4, в якому зазначено, що суд вирішив: визнати дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 в частині винесення 19 червня 2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43473514 за виконавчим листом № 199/13735/13, виданим 02.04.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасувати вказану постанову(а.с.14-15).

12 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа №199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська та надав оригінал вказаного виконавчого листа(а.с.11).

23 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50248694 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, про визнання дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 в частині винесення 19 червня 2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №43473514 за виконавчим листом № 199/13735/13, виданим 02.04.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасувати вказану постанову.

Як підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження в постанові зазначено: відповідно до інформації, яка міститься у виконавчому документі, а саме у її резолютивній частині, вбачається саме відсутність заходів примусового виконання рішення, тобто сукупності дій, які повинен державний виконавець вжити по відношенню до боржника. Зазначені обставини виключають здійснення виконавчого провадження та його відкриття. При цьому державний виконавець послався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження"(а.с.8).

Як видно із справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на вказану постанову державного виконавця, посилаючись на порушення його прав та норм діючого законодавства при вирішенні зазначеного питання(а.с.1).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, а також норм Закону, висновки викладені у ній державним виконавцем, як підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження є законними та обґрунтованими. Дійсно з виконавчого листа вбачається відсутність заходів примусового виконання рішення, тобто сукупність дій, які повинен державний виконавець вжити по відношенню до боржника(а.с.19-20).

Однак такі висновки зроблено судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та з порушенням норм матеріального права.

Так, відповідно до положень ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове викоання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначені підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема, в п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

В п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" зазначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо(стаття 26 Закону про виконавче провадження).

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, наведені положення діючого законодавства, зокрема п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", на який послався державний виконавець в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, не містять вказану державним виконавцем обставину як перешкоду для відкриття виконавчого провадження.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_2, суд не взяв до уваги положення діючого законодавства, що регулюють правовідносини щодо виконання судових рішень та відкриття виконавчого провадження, недостатньо з'ясував дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, та не перевірив чи є вказана державним виконавцем в постанові від 23 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження обставина підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження в розумінні положень ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", в той час як з'ясування останніх має значення для справи.

Крім того, як видно із справи, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні скарги на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 просив визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 від 23 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50248694(а.с.1).

В порушення вимог ст.210 ЦПК України суд не навів в ухвалі мотиви відмови в задоволенні скарги, а послався на висновок державного виконавця, вказаний ним в оскаржуваній постанові.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом порушено порядок, встановлений для вирішення зазначеного питання, а тому ухвала суду першої інстанції на підставі п.3 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею питання щодо скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 на новий розгляд до суду першої інстанції.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року скасувати, передати питання щодо скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді-