УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору і стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4. мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 500486079, за яким боржнику надано кредит в сумі - 49 869,38 грн. ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 21 квітня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі - 62 419,98 грн, яка складається з боргу за кредитом в сумі 46 656,62 грн, за відсотками в розмірі 5 586,32 грн, по комісії в сумі 8 777,04 грн та штрафу у сумі 1 400 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.

ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним зустрічним позов до ПАТ «Альфа-Банк» мотивуючи свої вимоги тим, що спірний кредитний Договір складається з двох розділів (базові умови кредитування і загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»), які нерозривно пов'язані між собою. Так, розділ перший укладений від імені Банку фізичною особою ОСОБА_5 без зазначення посади, а розділ другий взагалі не підписаний ні представником Банку ні ОСОБА_4, а тому такий договір є неукладеним. Крім того, боржнику видано на руки лише перший розділ договору. Вказаними діями ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 1 000 000 грн. Із урахуванням зазначеного позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним кредитний договір та стягнути моральну шкоду із відповідача.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500486079 від 20 травня 2014 року в сумі - 53 642,94 грн, що складається з: заборгованості за сумою кредиту - 46 656,62 грн; заборгованості за відсотками - 5 586,32 грн; штрафу - 1 400 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судового збору. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4- відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_4 судового збору скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» - відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 20 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 500486079, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі у сумі 49 869,38 грн, зі сплатою 17,99 % річних від основної суми кредиту, на строк 36 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення грошей до 21 травня 2017 року.

З 21 серпня 2014 року Ангелов не виконує належним чином взятих на себе зобов'язання за кредитним договором.

08 травня 2015 року Банком на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Борг відповідача за даним кредитним Договором станом на 21 квітня 2015 рік становить 62 419,98 грн, який складається із: заборгованості за сумою кредиту - 46 656,62 грн; заборгованості за відсотками - 5 586,32 грн; штрафу - 1 400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що відповідач за первісним позовом взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за мінусом комісії із відповідача на користь позивача згідно наданого банком розрахунку, який відповідачем не оспорювався. Зокрема факт належного виконання умов кредитного договору щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_4 останнім також не оспрювався.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суди дійшли вірного висновку щодо їх безпідставності, оскільки згідно п. 5 кредитного договору ОСОБА_4 підтвердив, що він попереднього ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі його вартістю, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту, а також іншою інформацією, надання якої вимагає чинне законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої вимагає передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів», які йому роз'яснені, зрозумілі не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згоден, а також те, що він отримав свій примірник цього договору, що складається із першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення.

ОСОБА_4 при підписанні спірного договору погодився із усіма його умовами. Передбаченим Закону України «Про захист прав споживачів» правом на відкликання протягом 14 днів своєї згоди на укладення договору, ОСОБА_4 не скористався.

Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що кредитний договір не містить посилань на повноваження особи яка підписала його від імені Банку, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність таких відомостей у договорі не свідчить про недодержання письмової форми кредитного договору та відсутність у особи повноважень на укладення договору від імені банка.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року та рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2015 рокув незмінній частині постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року та рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2015 рокув незмінній частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова