Справа № 367/1448/15 Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/17/16 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 46 04.04.2016

РІШЕННЯ
Іменем України
04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Лівінського С.В.,

При секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у попередній стан, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи Апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом, відповідно до якого зазначив, що згідно державного акту серії В № 027587, право постійного користування земельною ділянкою площею 0,6 га., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , належить Міністерству оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Вказана земельна ділянка разом із розміщеними на ній спорудами (приміщення гуртожитків для військовослужбовців) перебуває на обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні Міністерства оборони

України, яке реалізує адміністративно-розпорядчі та господарські функції держави, відносно указаного нерухомого майна та земельної ділянки на підставі Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 448 від 03 липня 2013 року .

12 листопада 2014 року до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України надійшло повідомлення про здійснення самовільного будівництва невстановленими особами на прибудинковій території гуртожитку АДРЕСА_2 .

За результатами проведеного 13 листопада 2014 року комісійного огляду земельної ділянки службовими особами Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України встановлено, що цивільними особами (у подальшому встановлено - громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) здійснюється самовільне будівництво автомобільного гаражу - підготовлено фундамент та встановлено металеву конструкцію. Загальна площа ділянки, на якій розміщено споруду, становить 133 кв.м.

19 листопада 2014 року начальником Київського квартирно- експлуатаційного управління Міністерства оборони України до Ірпінського МВ ГУ МВС України у Київській області направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, за результатами розгляду якої, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст. 197-1 КК України, та розпочато досудове розслідування (кримінальне провадження № 0002128).

Згідно пояснень відповідачів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, останні, не отримавши будь-яких погоджень від власника ділянки та не оформивши встановленим Законом порядком права користування земельною ділянкою, здійснили самовільне її зайняття шляхом зведення споруди, чим фактично обмежили право Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України володіти та користуватися указаною земельною ділянкою.

Зазначеними діями, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порушили вимоги чинного законодавства, якими регулюється питання землекористування та здійснення будівництва.

Враховуючи те, що у громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі документи на самовільно зайняту земельну ділянку, останні порушили своїми діями право Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на безперешкодне використання земельної ділянки.

Позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнити самовільно захоплену земельну ділянку площею 133 кв. м. біля приміщення гуртожитку АДРЕСА_3 шляхом знесення самовільно побудованої споруди за власний рахунок.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 квтіня 2015 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення, порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Заступника військового прокурора Центрального регіону України, в інтересах держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року не відповідає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право

захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно державного акту серії В № 027587 від 03 липня 1978 року, Міністерству оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України належало право постійного користування земельною ділянкою, площею 11,6951 га., розташованою за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, у судовому засіданні було встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області № 788 від 22 травня 2008 року було дозволено Київській філії № 2 центру ДЗК виготовити технічну документацію про вилучення із користування Міністерства оборони України земель під об`єктами комунальної власності територіальної громади селища Гостомель, Київської області. Загальна площа земельної ділянки становить 11,6951 га. Земельну ділянку площею 10,4951 га. вилучити для обслуговування житлового комплексу з подальшою передачею до земель загального користування Гостомельської селищної ради Київської області. Решту земельної ділянки площею 1,2 га. залишити для обслуговування гуртожитку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , військова частина НОМЕР_1 .

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 22 квітня 2008 року № 775-29-V «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту на право постійного користування землею в селищі Гостомель» Київському квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оброни України було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту.

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 24 квітня 2008 року № 755-29-V «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту на право постійного користування землею в селищі Гостомель» Київському квартирно-експлуатаційному управлінню було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту.

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 22 травня 2008 року № 788-30-V «Про внесення змін до рішення Гостомельської селищної ради № 755-29-V від 24 квітня 2008 року» було внесено зміни до п. 1 рішення Гостомельської селищної ради № 755-29- V від 24 квітня 2008 року та викладено його в наступній редакції: «Дати дозвіл начальнику Київського квартирно-експлуатаційного управління Євсігнєєву В.М. на виготовлення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту на право постійного користування землею площею 41,9049 га. Міністерству оборони України. Земельна ділянка площею 10.4951 га. вилучена із загальної площі 52.4 га. для обслуговування житлового комплексу комунальної власності територіальної громади села Гостомель, Київської області.

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 25 вересня 2008 року № 852-33- V «Про створення тимчасової комісії» було вирішено створити тимчасову комісію для передачі частини земельної ділянки з земель Міністерства оборони України площею 10,4951 га.

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 23 жовтня 2008 року № 889-34- V «Про затвердження акту передачі частини земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України до земель житлової та громадської забудови Гостомельської селищної ради Київської області» було затверджено акт прийому-передачі частини земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України до земель житлової та громадської забудови Гостомельської селищної ради Київської області, загальною площею 10,4951 га.

23 жовтня 2008 року складено Акт передачі частини земельної ділянки площею 10,4951 га.

За результатами розгляду звернення Київського квартирно-експлуатаційного управління, Гостомельською селищною радою Київської області було надано належним чином завірену копію рішення Гостомельської селищної ради Київської області № 754-29-V від 24 квітня 2008 року «Про вилучення із земель користування Міністерства оборони України земель під об`єктами комунальної власності територіальної громади селища Гостомель» (зі змінами від 22 квітня 2008 року № 788-30-V) з долученням копії схеми вилученої та залишеної земельних ділянок. На вказаній схемі зазначені межі та площа спірної земельної ділянки, на якій здійснюється самовільне будівництво гаражів (копія рішення та схеми була додана до письмових пояснень від 19 лютого 2016, що містяться в матеріалах справи).

З урахуванням вказаного, всього у користуванні Київського квартирно-

експлуатаційного управління, залишилась земельна ділянка площею 41,9049 га. (59,4 га - 7,0 га - 10,4951 га = 41,9049 га).

Вказана земельна ділянка разом із розміщеними на ній спорудами (приміщення гуртожитків для військовослужбовців) перебуває на обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні.

За інформацією щодо використання земель, які знаходяться у користуванні

підрозділів Міністерства оборони України на території Київської області, станом на 01 січня 2014 року, що погоджена з уповноваженими особами управління Держземагенства у м. Ірпінь, Київської області та Київського квартирно-експлуатаційного управління, за Київським квартирно-експлуатаційним управлінням обліковується 41,9049 га.

13 листопада 2014 року службовими особами Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України було проведено обстеження та встановлено, що цивільними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельній ділянці, яка розміщена біля приміщення гуртожитку АДРЕСА_3 , здійснюється самовільне будівництво автомобільного гаражу - підготовлено фундамент та встановлено металеву конструкцію. Загальна площа ділянки, на якій розміщено споруду, становить 133 кв.м. Наведені обставини стверджуються копією акту.

Також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначене будівництво на земельній ділянці проводиться самочинно, без відповідної дозвільної документації та без відповідних правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, що підтверджується копіями пояснень відповідачів із кримінального провадження № 0002128.

В ч. 1 ст. 376 ЦК України вказано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або із істотним порушенням будівельних норм і правил.

Частиною. 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила(здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила

(здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За правилами ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Також, згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Законом визначено підстави набуття права на земельну ділянку громадянами України, а саме ст. ст. 116, 125 ЗК України, у яких вказано, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

15 квітня 2015 року Ірпінським міським судом Київської області було

відмовленно в задоволенні позовної заяви заступника військового прокурора Центрального регіону України у справі №367/1448/15-ц.

Судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення по даній справі були порушенні норми матеріального і процесуального права.
Так, у заочному рішенні Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року по справі, яка є предметом розгляду, суд першої інстанції

зазначає, що представниками позивача у справі не було надано до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що відповідачі здійснюють самочинне будівництво на земельній ділянці, яка на законних підставах перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління і що внаслідок зазначених неправомірних дій відповідачів, порушуються права та законні інтереси позивача, крім того, позивачу чиняться перешкоди у здійсненні права користування вказаною земельної ділянкою.
Також, суд першої інстанції зазначає, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області № 788 від 22 травня 2008 року із користування Міністерства оборони України було вилучено земельну ділянку пл. 10,4951 га. і залишено у користуванні земельну ділянку площею 1,2 га. Після вилучення із користування у Міністерства оборони України зазначеної земельної ділянки, у Державний акт серії В № 027587 відповідні зміни внесені не були, а також суду де було надано доказів тих обставин, що позивач отримав інший правовстановлюючий документ на земельну ділянку, площею 1,2 га., із визначенням меж даної земельної ділянки.
У вищевказаному заочному рішенні, Ірпінський міський суд Київської

області звертає увагу на те, що позивач посилається на акт обстеження земельної ділянки та на кадастровий план зазначені документи не є правовстановлюючими документами та не посвідчують право позивача на користування земельною ділянкою площею 133 кв. м. біля приміщення гуртожитку АДРЕСА_3 .

З таким висновком Ірпінського міського суду Київської області погодитись неможливо з наступних підстав.
Частина 2 ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема вирішення питань щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Згідно п. 2 ст. 21 зазначеного закону, місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.
В Законі України "Про оборону України" вказано, що Кабінет Міністрів України встановлює порядок надання Збройним Силам України, іншим військовим формуванням у користування державним майном, в тому числі земельними ділянками.
Статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено, що управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними у межах, визначених законодавством України.
З вимог ст. З Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. З, 4, 6

Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та п. 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №406/2011, п. 44 «Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями» і «Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України», затверджених наказом Міністра оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року (зі змінами, далі - Положення) вбачається, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил, надає згоду на вилучення земельних ділянок, які не використовуються Збройними Силами України.

Як центральний орган виконавчої влади, Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Конституція України (п. 5 ст. 116) наділяє Кабінет Міністрів України повноваженням здійснювати управління об`єктами державної власності відповідно до закону.
Законами України «Про управління об`єктами державної власності», «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», «Про оборону України», встановлено, що повноваження в частині управління військовим майном здійснюється центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України.
Отже, Міністерство оборони, як центральний орган виконавчої влади, може приймати рішення стосовно земель оборони в межах прав, наданих користувачу земельної ділянки (ст. 95 ЗК України).
Статтею 84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності, а п. 3 цієї статті встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну та приватну власність, належать, зокрема, землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурно, виробничого та житлового призначення.
Згідно із ст. 13 ЗК України повноваження щодо розпорядження землями державної власності відноситься виключно до повноважень Кабінету Міністрів України в межах, встановлених цим кодексом.
У даному випадку, власником земельних ділянок, закріплених за суб`єктами, що перебувають у сфері управління Міноборони, є держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки статтею 116 Конституції України саме Кабінет Міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому надано повноваження з управління об`єктами державної власності.
Крім того, ст. 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, виходячи з того, що землі оборони знаходяться у Міноборони лише в користуванні, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України (ст. 13 ЗК України), то відповідно виключно Кабінет Міністрів має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони.
Статтею 141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою. Вказані у нормі закону підстави розширеному тлумаченню не підлягають.
Так як на той час чинне законодавство не визначало момент, з якого особа набувала прав землекористування, то право постійного землекористування у Київській квартирно-експлуатаційній частині району виникло згідно з Державним актом на право користування землею №027587 від 1978 року.
Прийнятими ЗК (1970 року, 1990 року) було закріплено правило, відповідно до якого, право власності та право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі державного акту, що посвідчує відповідне право.
З урахуванням принципу дії законів у часі, вказані нормативно-правові акти поширювали свою дію на відносини, що виникли після набрання ними чинності.
На підтвердження зазначеного положення, слід зазначити, що як у ЗК УРСР 1970 року, так і у ЗК України 1990 року серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не було такої підстави як не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав.
Крім того, прямої вказівки у законі, відповідно до якої всі землекористувачі були зобов`язані оформити права користування, які вони набули на підставі раніше діючого законодавства УРСР, а у випадку нездійснення цього позбавлялись наданого раніше права, чинне на той час законодавство не містило.
Відповідно до п. 6 Постанови Верховної Ради УРСР від 18 грудня 1990 року громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію ЗК УРСР, повинні до 15 березня 1994 року оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку, раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається.
Проте, рішенням Конституційного Суду України у справі №1-17/2005 від 22 вересня 2005 року (справа про постійне користування земельними ділянками) положення п. 6 вищезазначеної Постанови Верховної Ради УРСР було визнано неконституційним. У мотивувальній частині рішення Конституційним Судом України було зазначено, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Поряд із цим, ЗК 1990 року вперше закріпив визначення поняття земель оборони як земель, наданих для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 20, ч. 4 ст. 77, ст. 84 ЗК, ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони», землі оборони, які належать до державної власності, відносяться до земель, які не можуть бути передані у комунальну власність без зміни їх цільового призначення.
З огляду на вищевикладене, незважаючи на відсутність державного акту, колегія суддів вважає, що право постійного користування вищезазначеними землями залишається за Міністерством оборони України, а тому вони відносяться до земель оборони, належать державі на праві власності та за відповідними військовими формуваннями на праві постійного користування.
Частина 5 ст. 116 ЗК України містить імперативну норму про те, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, відповідно до ст. 149 ЗК України земельна ділянка може вилучатися лише за згодою користувача, примусове ж вилучення має допускатися лише для суспільних потреб.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки уповноваженим органом не приймалося, а згода Міністром оборони України на її вилучення не надавалася.
Як з`ясовано в судовому засіданні, відсутність асигнувань з державного бюджету України на відповідні цілі має наслідком не оформлення державних актів на право постійного користування вказаною земельною ділянкою, однак у жодному випадку не припиняє зазначене право Міністерства оборони України на раніше надані йому земельні ділянки.

Також, позивачем, при розгляді апеляційної скарги, на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року було надано як доказ законності поданого ним позову, висновок спеціаліста за результатами проведення дослідження за зверненням Київського квартирно-експлуатаційного управління, щодо накладки гаражів на бетонному фундаменті, які розташовані на прилеглій території біля гуртожитку АДРЕСА_3 , які є предметом розгляду у даній справі на земельну ділянку на території Гостомельської селищної ради Київської області, орієнтовною площею 0,60 га., на яку, рішенням Гостомельської селищної ради Київської області № 755-29-V від 20 квітня 2008 року (зі змінами від 22 травня 2008 року № 788-30-V) надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту на право постійного користування землею Київському квартирно-експлуатаційному управлінню для обслуговування гуртожитку, з якого вбачається, що гаражі на бетонному фундаменті (що розташовані на прилеглій території біля будівлі № 123 Київського квартирно-експлуатаційного управління за адресою: смт. Гостомель, вул. Проскурівська, № 13 та які є предметом розгляду у справі № 367/1448/15) розташовані на земельній ділянці, яку рішенням Гостомельської селищної ради Київської області № 754-29-V від 24 квітня 2008 року (зі змінами від 22 травня 2008 року № 788-30-V ) залишено для обслуговування гуртожитку та рішенням Гостомельської селищної ради Київської області № 788-30-V від 22 травня 2008 року «Про внесення змін до рішення Гостомельської селищної ради Київської області № 755-30-V від 24 квітня 2008 року» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою по оформленню державного акту постійного користування землею Київському квартирно-експлуатаційному управлінню для обслуговування гуртожитку.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення по справі належним чином не досліджено чи була виготовлена технічна документація про вилучення із користування Міністерства оборони України земель під об`єктами комунальної власності територіальної громади селища Гостомель,

Київської області, площею 10,4951 га. на підставі рішення тридцятої сесії

п`ятого скликання Гостомельської селищної ради Київської області № 788-30-V від 22 травня 2008 року з подальшим оформленням правовстановлюючих документів. За відсутністю таких даних, колегія суддів вважає, що на даний час не існує інших правовстановлюючих документів, які визначають конфігурацію земельної ділянки чи змінюють її у порівнянні з державним актом серії В № року, на право постійного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка в свою чергу належить Міністерству оборони України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.
Враховуючи те, що у громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі документи на самовільно зайняту земельну ділянку, тому, останні своїми діями порушили право Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на безперешкодне використання земельної ділянки.
Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Таким чином, громадянам і юридичним особам забезпечені рівні умови захисту прав на землю.
Відновлення порушеного права постійного землекористувача полягає у зобов`язанні громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самовільно побудованої споруди за власний рахунок.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що, Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню і по справі необхідно ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Заступника військового прокурора Центрального регіону України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким, позовні вимоги Заступника військового прокурора України в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у попередній стан задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звільнити самовільно захоплені земельні ділянки, площею 133 кв. м., біля приміщення гуртожитку АДРЕСА_3 , шляхом знесення самовільно побудованої споруди за власний рахунок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір по 541,56 грн. з кожного.

Рішення набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: