АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представників ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору відчуження акцій недійсним, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_7

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року частково задоволено заяву ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5», накладено арешт на 75 штук простих іменних акцій АТЗТ «Телеком Бізнес», належних ОСОБА_1

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині її задоволення, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у забезпеченні даного позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для справи.

В обгрунтування вказала на те, що задовольняючи дану заяву, суд не пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Відповідач послалась на те, що вона стала власником зазначених акцій у 2004 році, задовго до того, як виникли кредитні правовідносини між банком і ОСОБА_6 Вважає висновок суду про необхідність забезпечення позову передчасним та не підтвердженим належними та допустимими доказами у справі.

Справа №761/25177/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10976/2016
Головуючий у суді першої інстанції : ОСОБА_8
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9
В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній, просили задовольнити подану скаргу.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції від банку не надходило. За таких обставин, колегія суддів розцінила причини неявки представника банку в судове засідання як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору відчуження акцій недійсним.

У вересні 2015 року ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 75 штук простих іменних акцій АТЗТ «Телеком Бізнес», належних ОСОБА_1 та встановленням заборони їх відчуження, а також просив зобовязати ОСОБА_1 передати зазначені акції на зберігання до установ НБ України в порядку передбаченому Порядком накладення арешту на цінні папери, затвердженим постановою КМУ від 22.09.1999 № 1744.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року частково задоволено заяву ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5», накладено арешт на 75 штук простих іменних акцій АТЗТ «Телеком Бізнес», належних ОСОБА_1

Так, відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії рогляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Порушуючи питання про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на 75 штук простих іменних акцій АТЗТ «Телеком Бізнес», належних ОСОБА_1, позивачем було зазначено, що попередний власник акцій ОСОБА_6 під час дії арешту та заборони відчуження акцій з метою приховати майно від звернення на нього стягнення заборгованості уклав договір відчуження зазначений акцій.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову суд встановив, що у даному випадку існує ризик того, що відповідачі, з метою уникнення відповідальності перед позивачем у випадку задоволення позову, можуть здійснити будь яким чином відчуження вже належних ОСОБА_1 спірних акцій, що унеможливить виконання рішення суду.

Таким чином, не дивлячись на те, що відповідач ОСОБА_1 позов не визнає, зазначає, що не перебувала з ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» у будь яких правовідносинах, у суду першої інстанції, на стадії вирішення питання про забезпечення позову, не було підстав вважати, що позов ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» є необґрунтованим чи недоведеним, чи що спір є нереальним, а тому суд законно та обґрунтовано забезпечив позов, наклавши арешт на 75 штук простих іменних акцій АТЗТ «Телеком Бізнес», належних ОСОБА_1 Доводи відповідачки про те, що вона стала власником зазначених акцій задовго до того, як відповідач у 2008 році уклав договір споживчого кредиту з банком будуть мати значення при вирішенні спору по суті та не спростовують висновків суду щодо необхідності забезпечення позову.

Оскаржувану ухвалу, на думку колегії суддів, постановлено з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

З врахуванням вищевикладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: