Справа № 464/551/16 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/3301/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про стягнення невиплаченої пенсії, -

в с т а н о в и л а :

21 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова з участю третьої особи Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про стягнення невиплаченої пенсії, покликаючись на те, що вона є дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і являється його спадкоємицею згідно складеного ним заповіту. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2010 року задоволено позов ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 основної пенсії інвалідам та додаткової за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 04.08.2010 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.01.2013 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2010 року залишено без змін в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 основної пенсії інвалідам та додаткової за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 04.08.2010 року. З метою виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Сихівського ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 27576980. 27.07.2011 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження №27576980. При цьому, по вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем було винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження. Згідно однієї постанови виконавче провадження було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, згідно іншої редакції постанови державного виконавця виконавче провадження № 27576980 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно інформації наданої відповідачем на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2010 року ОСОБА_5 було нараховано пенсію в сумі 43 864,81 грн., а саме: по ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 12.10.2008 р., по ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 04.08.2010 р. Тобто, відповідач виконав рішення суду не в повному обсязі, самовільно змінивши порядок перерахунку та доплати основної пенсії для інвалідів, передбаченого ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснив перерахунок та доплату за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 12.10.2008 р. Натомість, відповідач здійснив такий перерахунок та доплату за період з 01.06.2007 року по 21.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 12.10.2008 року.

Як наслідок, в результаті неправомірних дій відповідача сума недоплаченої основної пенсії для інвалідів згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на яку мав ОСОБА_5 становить 77 888,08 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржено позивачем, яка вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначає, що в оскаржуваному рішенні від 22.03.2016 року суд встановив, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2010 року, яке набрало законної сили та підлягало обов'язковому виконанню, відповідачем самовільно виконано не було. Попри це, Сихівський районний суд м. Львова в рішенні від 22.03.2016 року відмовив в задоволенні позовних вимог, порушивши тим самим основоположні принципи права та положення національного законодавства. Вважає необгрунтованим посилання суду на ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. На спростування висновків суду про те, що постанова, якою закінчено виконавче провадження з виконання рішення суду про перерахунок пенсії прийнята за життя ОСОБА_5 та ним не оскаржувалась позивач зазначає наступне. Так як її батько протягом тривалого часу намагався з'ясувати, яка саме з двох постанов про закінчення виконавчого провадження № 27576980, є чинною. Виявивши вказане порушення зі сторони працівників Сихівського ВДВС ЛМУЮ, ОСОБА_5 неодноразово звертався до вищестоящих органів державної влади для перевірки вищезазначених обставин та притягнення до відповідальності винних осіб, проте до бажаних результатів дані звернення не привели, однак лише в листі Головного управління юстиції у Львівській області від 18.11.2013 року вказано про те, що чинною є постанова про закінчення виконавчого провадження , яка була винесена державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, її батько використовував адміністративну процедуру захисту своїх прав і не встиг звернутись до суду за захистом порушеного права , оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Той факт, що постанова про закриття виконавчого провадження № 27576980 не була оскаржена, не впливає на незаконність дій відповідача в частині зміни порядку виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2010 року і не стосується суті правовідносин, які були предметом розгляду по даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що постанова, якою було закінчено виконавче провадження з виконання рішення суду про перерахунок пенсії прийнята за життя ОСОБА_5 та ним не оскаржувалась, а право на отримання такої пенсії та її перерахунок пов»язано виключно з його особою та не може бути передано іншим особам ( не передбачає правонаступництва), суд вважає, що вимоги позову про включення не нарахованої суми пенсії померлого ОСОБА_5 в розмірі 77888,08 грн до складу спадщини є необґрунтованими та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених з підстав ст. ст. 1218, 1227 ЦК України, і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ від 27.07.2011 року було закінчено виконавче провадження ВП № 27576980 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 24). На виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 серпня 2010 року у справі № 2-2132 ОСОБА_5 у серпні 2011 року було отримано 43864,81 грн і цей факт позивачем ОСОБА_2 не заперечується. Оскільки виконавче провадження ВП № 27576980 було відкрито 14.07.2011 року за заявою стягувача ОСОБА_5 і ним у серпні 2011 року на виконання судового рішення було отримано 43864,81 грн, то про те, що рішення суду виконано не в повному обсязі ОСОБА_5 міг довідатися у серпні 2011 року, і саме з серпня 2011 року, у відповідності до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України, розпочався перебіг строку позовної давності. Однак, на протязі часу з серпня 2011 року і до березня 2013 року ОСОБА_5, не вчиняв дій для захисту порушених ( на його думку) прав. Посилання ОСОБА_5 у своїх письмових зверненнях до органів державної виконавчої влади на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише в березні 2013 року , коли він виявив, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень було опубліковано постанови від 27.07.2011 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 27576980 в різних редакціях, не могли слугувати підставою для задоволення позовних вимог спадкоємця ОСОБА_5- ОСОБА_2, оскільки, та обставина що постанова від 27.07.2011 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 27576980 з підстав п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України, не могла бути винесеною державним виконавцем 27.07.2011 року , а фактично була виготовлена значно пізніше, є очевидною, з огляду на те, що в цій постанові міститься покликання на рішення Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року (а.с. 25). Тому інформація , яка наведена у відповіді від 18.11.2013 року № 749/0/6-1306-13 Головного управління юстиції (а.с. 38) про те, що чинною є постанова , яка була винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є, м»яко кажучи, недостовірною. Таким чином, обставини справи в їх об»єктивній сукупності свідчать про те, що про можливе невиконання відповідачем (Управлінням Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова) судового рішення від 04.08.2010 року ОСОБА_5 мав реальну можливість довідатися в серпні 2011 року, та в зв»язку з виявленням ним ймовірного порушення, міг звернутися за судовим захистом порушеного права. Однак, протягом часу з серпня 2011 року і до 02.11.2013 року ОСОБА_5 не оскаржував постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 27576980 від 27.07.2011 року, винесеної з підстав п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов»язки, що нерозривно пов»язані з особою спадкодавця, зокрема:

особисті немайнові права;

права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Оскільки ОСОБА_5 при житті не скористався своїм суб»єктивним правом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 27576980 від 27.07.2011 року, винесеної з підстав п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», підстав для відновлення виконавчого провадження, передбачених ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» , які давали б можливість ОСОБА_2 після 02.11.2013 року подати заяву суду про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником не виникло, відтак майнові вимоги позивача про включення в склад спадщини грошових коштів в розмірі 77888 грн 08 коп, які , на думку позивача, безпідставно не були виплачені відповідачем ОСОБА_5, не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було встановлено, що відповідач дійсно виконав рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04.08.2010 року не в повному обсязі, самовільно змінивши порядок перерахунку та доплати основної пенсії для інвалідів , передбаченого ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відповідають дійсності, оскільки в оскаржуваному рішенні про це зазначається в описовій частині рішення при викладенні позиції позивача, а не як обставина, яка була встановлена судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанняи норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314 , ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Павлишин О.Ф.