У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», (далі -

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), звернулось до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 24 червня 2008 року між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір

№ 014/5915/82/108822, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 42 250 доларів США, а

ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання сплачувати процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14 % річних та повернути кошти до 24 червня 2018 року.

29 червня 2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду

№ 014/5915/82/108822/81-1-0-00/6964 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились строк кредиту збільшити на 120 календарних місяців та датою остаточного погашення кредиту визначити 24 червня

2028 року.

21 лютого 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 014/5915/82/108822/81-1-0-00/6964 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення цієї додаткової угоди 8, 8380, у зв'язку з чим, розмір заборгованості за кредитом: становить 414 186 грн 06 коп.

Сторони домовилися, що з дати укладення цієї додаткової угоди проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 10,5 % річних, а також збільшити строк кредиту на

1 календарний місяць і 28 дні, у зв'язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 21 серпня 2028 року.

24 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 014/5915/82/108822 із змінами до нього від 21 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 1.2,1.3. договору іпотеки предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 95,7 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м та земельна ділянка площею 0, 09 га передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на підставі договору купівлі - продажу.

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі

293000 грн. Не виконуючи належним чином зобов'язання за кредитним договором, у ОСОБА_4 станом на 30 червня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі - 442 730 грн 11 коп., що складається з заборгованості за кредитом - 399 905 грн 79 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 3 377 грн 92 коп., заборгованості за відсотками - 25 640 грн 98 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 24 605 грн 61 коп., пені - 17 183 грн 34 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути вказану заборгованість та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2008 року

№ 014/5915/82/108822 у розмірі 442 730 грн 11 коп., що складається із: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 7 183 грн 34 коп., заборгованості за процентами у розмірі 25 640 грн 98 коп., поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі 399 905 грн 79 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 24 червня 2008 року №014/5915/82/108822 у розмірі -

442 730 грн 11 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки:

Житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею

95,7 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м та земельну ділянку площею 0,09 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А.

19 жовтня 2006 року № 3832я, зареєстрованого в КП «БТІ та містобудування Полтавського району» в книзі 23 під №122, реєстраційний номер в РПВН 14407770 та Державних актів на право власності на земельну ділянку

НОМЕР_2, НОМЕР_3, зареєстрованими відділом земельних ресурсів у Полтавському районі за НОМЕР_4,НОМЕР_5 від 06 червня 2008 року

шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, не нижчою ніж 293000 грн та за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наявної заборгованості по поверненню кредитних коштів. При цьому відмовляючи в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходив з того, що це призведе до подвійного стягнення заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольняючи позов в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 21 лютого 2014 року № 014/5915/82/108822 із змінами до нього.

Разом з тим, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначене може бути враховано лише в разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 04 листопада 2015 року (справа №6-340цс15).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

До касаційної скарги скаржник подав клопотання в якому просив зупинити виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від

22 лютого 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2016 року.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого

2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович