АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3127/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 631/255/16-ц ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Тичкової О.Ю.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу подання позову до суду до досягнення повноліття дитиною.

Позов обґрунтовувала тим, що відповідач по справі є батьком дитини , якій зобовязаний утримувати матеріально дитину, але цей обовязок не виконує, хоча є здоровим, працездатним чоловіком. Дитина потребує матеріального допомоги, так як на даний час знаходяться на повному утриманні позивачки, часто хворіє. Відповідач інших утриманців не має, на даний час працює, отримує заробітну плату, і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу подання позову до суду до досягнення повноліття дитиною на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, починаючи з16.02.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. грн. на користь держави.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі ? частини від заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та скасувати вимогу про сплату судового збору на користь позивача.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не повністю дослідив обставини, які мають істотне значення по справі. Суд першої інстанції не звернув увагу на доводи відповідача, ґрунтуючись лише на свідченнях позивача та її свідків.

Також, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не обґрунтовано суму, яку судом призначено відповідачеві до сплати у вигляді аліментів на утримання трирічної дитини, яка особливих потреб не має. Суд першої інстанції не дослідив докази по справі. Оскільки підтвердженням особливих потреб дитини можуть бути медичні документи, які засвідчують її хворобу, а саме історія хвороби, амбулаторні картки, картки стаціонарного хворого, виписки з призначеннями особливого догляду та ВКК-довідки про підтвердження неможливості дитини відвідувати дошкільний заклад.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працює та має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Посилання позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на той факт, що дитина хворіє і тому є підстави для призначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), судова колегія вважає безпідставним, оскільки вказані доводи стосуються стягнення додаткових витрат на утримання дитини, з вказаним позовом ОСОБА_3 не зверталася і тому не можуть вирішуватися при розгляді справи про стягнення аліментів.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1п.2, ст.ст.309, 313, 316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: