ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчук А.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Дніпропетровської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясний формат», про стягнення заборгованості за рахунок заставного майна; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало КатеринаВячеславівна, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання договору іпотеки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року Дніпропетровська обласна дирекція публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 серпня 2008 року між відкритим акціонерним «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») і товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясний формат» (далі - ТОВ «М'ясний формат») укладено генеральну кредитну угоду, на виконання умов якої цього ж дня між останніми укладено договір, згідно з умовами якого ТОВ «М'ясний формат» було відкрито довгострокову відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 2 500 000 грн терміном до 03 серпня 2011 року зі сплатою 19,75 % річних. На забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором 04 серпня 2008 року було укладено два договори іпотеки між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та: ОСОБА_5, предметом якого є квартира № 3 у секції № 3 по просп. Пушкіна, 13 у м. Дніпропетровську; ОСОБА_6, предметом договору за яким є квартира АДРЕСА_1. Внаслідок неналежного виконання ТОВ «М'ясний формат» умов кредитного договору станом на 11 вересня 2009 року утворилася заборгованість у розмірі 2 566 712 грн 47 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути солідарне стягнення на вищевказані квартири шляхом продажу їх на прилюдних торгах, зняти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з реєстрації та виселити їх із квартир.

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року ТОВ «М'ясний формат» ліквідовано. На підставі вказаної ухвали 28 березня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ТОВ «М'ясний формат». Оскільки відповідно до ст. 609 ЦК України з ліквідацією боржника припиняється його основне зобов'язання перед кредитором, а згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» з припиненням основного зобов'язання іпотека також припиняється, ОСОБА_6 просила визнати припиненим договір іпотеки належної їй квартири АДРЕСА_1, укладений 04 серпня 2008 року між нею та ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», а також зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести до Державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи щодо припинення обтяжень іпотекою квартири.

Справа розглядалася неодноразово.

Так, заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 566 712 грн 47 коп. за рахунок предметів іпотеки у межах їх вартості. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2012 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2011 року скасовано.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 566 712 грн 47 коп. звернуто стягнення на предмети іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартир за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року зазначені рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роз'єднано в самостійні провадження.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року, в задоволенні позову Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано припиненим з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про припинення юридичної особи ТОВ «М'ясний формат» з 28 березня 2013 року договір іпотеки від 04 серпня 2008 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції «РайффайзенБанк Аваль», на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «М'ясний формат», посвідчений 04 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального Гупало К.В., зареєстрований у реєстрі за № 2053. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «М'ясний формат» укладено генеральну кредитну угоду, згідно з п. 1.1 якої банк зобов'язався надати ТОВ «М'ясний формат» кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених кредитними договорами, які укладені в рамках цієї угоди і є її невід'ємними частинами.

Того ж дня між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ТОВ «М'ясний формат» було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому була відкрита довгострокова відновлювальна кредитна лінія з лімітом кредитування 2 500 000 грн терміном до 03 серпня 2011 року зі сплатою 19,75 % річних.

Одночасно з метою забезпечення виконання ТОВ «М'ясний формат» взятих на себе зобов'язань за вказаними генеральною кредитною угодою та кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, відповідно до умова якого остання передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «М'ясний формат» умов генеральної кредитної угоди та кредитного договору станом на 11 вересня 2009 року виникла заборгованість у розмірі 2 566 712 грн 47 коп.

Із позовною заявою до ОСОБА_6 ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» звернулося до суду в січні 2010 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року ТОВ «М'ясний формат» ліквідовано.

28 березня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ТОВ «М'ясний формат».

Відмовляючи у позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із ліквідацією ТОВ «М'ясний формат» основне зобов'язання за укладеним між останнім та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитним договором є припиненим (ст. 609 ЦК України), тому за положенням ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припиненим є і договір іпотеки, укладений на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «М'ясний формат».

З такими висновками погодився й апеляційний суд та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Проте погодитися з висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки.

При цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) бере на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки), у тому числі й ті, що виникають внаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

У частинах 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, слід дійти висновку, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - боржника за основним зобов'язанням та його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не тягне за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання з погашення боргу.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги.

Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводи апеляційної скарги та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не спростував, зокрема, не взяв до уваги визначений законодавством виняток із загального правила припинення договору іпотеки, тому передчасно погодився із висновком щодо припинення іпотеки у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - боржника за основним зобов'язанням у будь-якому випадку, у тому числі й у разі, якщо до визнання боржника - юридичної особи - ліквідованим і внесення запису про його припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців кредитор своїми діями захистив своє право на отримання коштів за договором кредиту та звернувся до суду з позовною заявою до іпотекодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В. Ступак