У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м Києва від 28 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено позов ОСОБА_3 і 30 липня 2015 року видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 2 316 510 грн боргу за договором позики та 3 400 грн судових витрат. Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 1 вересня 2014 рокувідкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення, а 14 серпня 2014 рокуйого приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Також установлено, що ОСОБА_4 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Інші 3/4 цієї квартири на праві власності належать ОСОБА_5 У квартирі зареєстровані та мешкають ОСОБА_5 і неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У липні 2014 року представник ОСОБА_3 звернулася до начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою про проведення прилюдних торгів з реалізації 1/4 частини квартири боржника і 11 вересня 2014 року отримала відповідь про відмову у задоволенні такої заяви з посиланням на вжиті виконавчі дії, зокрема, на звернення (відповідно до п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень) до органів опіки та піклування за дозволом на реалізацію нерухомого майна, право на користування яким мають неповнолітні діти, та відмову у наданні такого дозволу, а також на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2015року, якою заява державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі залишена без задоволення.

Вважаючи незаконною відмову у реалізації арештованого майна з прилюдних торгів у зв'язку з відсутністю перепон у чинному законодавстві щодо звернення стягнення на майно боржника, посилаючись на ст.ст. 39,52,61,62 Закону України «Про виконавче провадження», представник ОСОБА_3 просила задовольнити скаргу на дії начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві та зобов'язати його розпочати і здійснити процедуру реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації належної йому на праві власності 1/4 частини квартири.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулась з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що дії державного виконавця та Начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і є правомірними. В частині зобов'язання начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві розпочати здійснити процедуру реалізації арештованого майна боржника, суди вірно вважали, що вчинення тих чи інших заходів примусового виконання рішення суду є виключно компетенцією державного виконавця, втручання у діяльність якого є неприпустимим. Суд у передбаченому розділом УП ЦПК України порядку здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій чи бездіяльності державного виконавця.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня

2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від

22 грудня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна