АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7424/15-ц Номер провадження 22-ц/786/759/16Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Кривчун Т.О.,Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року

по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа: Полтавська міська рада, про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ФОП ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеним позовом, уточнивши позовні вимоги в процесі розгляду справи, та просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення; стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 924 грн. 07 коп. Зазначав, що на підставі розпорядження від 07.08.1996 року відповідача, як працівника ОППС «Полтавапошта», було вселено у гуртожиток за вказаною адресою. На підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2003 року він, позивач, став власником гуртожитку та 01.01.2009року направив відповідачу вимогу щодо укладення договору найму кімнати № НОМЕР_1 у вказаному гуртожитку . Відповідач відмовився від укладення договору найму, має заборгованість по оплаті комунальних послуг та не проживає у зазначеному житлі більше шести місяців, щ підтверджується актами комісій від 22.03.2014 року, 22.07.2014 року, 05.01.2015 року .

У вересні 2015 року відповідач ОСОБА_4 пред'явив в суд зустрічний позов до ФОП ОСОБА_5 про припинення дій, які порушують його право на проживання в гуртожитку, уточнивши вимоги заявою від 29.01.2016 року. Вимагав зобов'язати ФОП ОСОБА_5 та інших співвласників громадської будівлі по АДРЕСА_1 припинити дії, які порушують його право на проживання в гуртожитку, а саме припинити перешкоди: у вільному доступі до кімнати НОМЕР_1, нав'язуванні умов договору найму та участі у витратах на утримання будинку і при будинкової території, можливості приватизації житла на умовах Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та неправомірні вимоги оплати комунальних послуг.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 заборгованість за квартирну плату та плату за комунальні послуги, яка утворилася за період часу з 01.11.2011 року по 01.04.2015 року у розмірі 924 грн. 07 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії - залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_4 Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд мав задовольнити його клопотання та на підставі ст.ст.35, 36 ЦПК України залучити до участі у справі в якості третьої особи іншого співвласника громадської будівлі (готельний комплекс та гуртожиток) - КВТФ «Крокуль».

На його думку, ФОП ОСОБА_5 не мав права на пред'явлення до нього позову про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки позивач володіє лише ? частиною будівлі, тому на заявлені вимоги потрібна згода інших співвласників.

Доводить, що ФОП ОСОБА_5 не має право вимагати укладення договору найму житла та участі у витратах на утримання будинку і прибудинкової території приватного підприємця і вимагати сплати коштів за проживання у гуртожитку.

Вважає, що суд порушив норму ст.3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», тоді як він, як мешканець гуртожитку, має право на приватизацію житла.

При відсутності належного договору найму житлового приміщення у гуртожитку, укладеного між ним та КВТФ «Крокуль» і ФОП ОСОБА_5, як співвласниками громадської будівлі, останній не має права на контроль його проживання у гуртожитку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_5 є власником ? частки громадської будівлі (готельний комплекс та гуртожиток), розташованого за адресою: АДРЕСА_1./а.с.13/ Вказаний об'єкт нерухомості позивач придбав згідно договору купівлі-продажу від 15.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу по р.№112. Згідно вказаного договору за згодою співвласника колективної виробничо - торгівельної фірми «Крокуль» у власність приватного підприємця ОСОБА_5 перейшли приміщення, в тому числі: кімната № НОМЕР_1.

/а.с.78-81/

Відповідно до розпорядженням № 9 від 01.08.1996 року ОСОБА_4 вселений у гуртожиток № 1 ОПЕС «Полтавателеком» по АДРЕСА_1 як працівник ОППС «Полтавапошта». /а.с.44/

Згідно виписки з домової книги від 24.01.2003 року ОСОБА_4 проживає у гуртожитку по АДРЕСА_1 у кімнаті № НОМЕР_1 на восьмому поверсі, житловою площею 12 кв.м. /а.с.45/.

ФОП ОСОБА_5, який є власником спірного житлового приміщення, запропонував ОСОБА_4 укласти договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.01.2009 року, до якого долучено розрахунок щомісячних платежів. Запропонований власником договір ОСОБА_4 не погодив, підписавши лише в частині ознайомлення з правилами користування приміщеннями гуртожитку і прибудинковими територіями./а.с.4,5/.

З виписки особового рахунку ОСОБА_4, як наймача кімнати НОМЕР_1, вбачається, що він має заборгованість по квартплаті та комунальним послугам, яка утворилася за період часу з 01.11.2011 року по 01.04.2015 року, та становить 924, 07 грн. /а.с.10/.

Актами від 24.03.2014 року, 22.07.2014 року, 05.01.2015 року, складеними комісією у складі паспортиста гуртожитку та мешканців гуртожитку, засвідчено, що квартиронаймач кімнати № НОМЕР_1 ОСОБА_4, який зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з 01.08.2013 року у вказаній кімнаті не проживає. Дана кімната з 26.02.3014 року опломбована / а.с. 7,8,9/.

Частково задовольняючи позов ФОП ОСОБА_5 та визнаючи ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, а саме кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 місцевий суд виходив з норм ст.ст.71,72 ЖК України та доведеності факту непроживання відповідача у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин. Відсутність укладеного між сторонами договору найму житла не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати житлово - комунальні послуги. Вимоги щодо усунення перешкод в користування майном шляхом виселення суд визнав безпідставними.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, районний суд виходив з відсутності доказів перешкод з боку відповідача у вільному доступі ОСОБА_4 до кімнати НОМЕР_1 та порушення прав згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони прийняті на підставі повного з'ясування обставин справи, належної їм правової оцінки та правильно застосованих нормах процесуального і матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.12.2013 року об'єкт нерухомого майна громадська будівля (готельний комплекс та гуртожиток), розташована по АДРЕСА_1, є приватною спільною частковою власністю.

Глава 6 Житлового кодексу України містить норми, що регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках(квартирах) приватного житлового фонду. Зокрема, статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Надані позивачем акти , складені комісією, до якої входили мешканці гуртожитку, підтверджують факт, що ОСОБА_4 не проживає у гуртожитку з 01 серпня 2013 року, а з 26.02.2014 року кімната була опломбована. Зазначені докази підтверджують факт відсутності відповідача у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин. Відповідачем та його представником викладені обставини не спростовані, докази поважності відсутності у гуртожитку понад 6 місяців - не надані.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності позову ФОП ОСОБА_5, який не є одноособовим власником будівлі АДРЕСА_1, заперечення належності йому спірної кімнати, є неспроможними, оскільки право власності позивача підтверджено належними доказами, а обраний ним спосіб захисту грунтується на викладених нормах права.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування квартплати та комунальних послуг за відсутності укладеного договору найму, оскільки відповідач ухилявся від його укладення, тоді як користувався жилим приміщенням та комунальними послугами. Відсутність укладеного між сторонами договору найму житла не звільняє відповідача ОСОБА_4 від обов'язку сплачувати плату за житлово - комунальні послуги. Розмір заборгованості підтверджується наданим розрахунком.

Надані представником відповідача в апеляційній інстанції копії банківських чеків про здійснення ОСОБА_4 платежів за комунальні послуги ФОП ОСОБА_5 не в повній мірі відповідають зарахованим платежам згідно виписки з особового рахунку, частина платежів здійснена після ухвалення місцевим судом рішення, тому колегія суддів їх до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують встановлений судом першої інстанції факт заборгованості в розмірі 924,07грн. за період з 01.11.2011 по 01.04.2015 р.

Колегія суддів також визнає безпідставними доводи відповідача щодо порушення його права на приватизацію житла на умовах Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, оскільки вказаний закон прийнято 04.09.2008р., а сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності.Спірне житло розташовано у гуртожитку, який належить до приватної власності, право на який виникло у позивача у 2003 році та правомірність набуття ним права власності на вказаний об'єкт нерухомості не спростована.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими ними доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ Т.О.Кривчун

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук