Ухвала

іменем україни

4 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, стягнення коштів,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк»), укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кошти у розмірі 500 тис. доларів США із сплатою 12 %річних на строк до 26 квітня 2022 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором банк того ж дня уклав із ним договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що перед укладення кредитного договору банк не проінформував його в повній мірі щодо валюти кредиту, порядку його надання, умов повернення та загальної вартості кредиту, що суперечить принципам добросовісності, справедливості, розумності та рівності сторін у договорі та свідчить про здійснення банком нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману споживача, позивач просив визнати вказані кредитний договір та договір іпотеки недійсними, а також стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 21 531,83 доларів США та 28 053 грн. 77 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшли правильного висновку, що позивач на виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зокрема того, що оспорюваними договорами порушено його права як споживача, а його самого не було повідомлено про умови кредитування, зокрема валюту кредиту, умови його отримання та повернення, сукупну вартість кредиту, оскільки зазначене спростовується підписом позивача на вказаних договорах, з якими він був ознайомлений та погодився на умови, що в них зазначені.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року відмовити.

Додані до скарг матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук