Справа № 462/1380/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 /3-тя особа: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради/ про визначення розміру часток майна,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить визначити, що частка померлого ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в справі спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить по 1/4 частки. Свої вимоги мотивує тим, що квартира АДРЕСА_2 була приватизована 04.04.2012 р. на ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 27.11.2015 р., вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив їй у звязку із тим, що у власності не виділені частки кожного співвласника. В позасудовому порядку визначити розмір часток квартири не має змоги, а тому вона звернулась до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позов в частині визнання частки померлого ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 визнала, щодо інших позовних вимог, поклалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи; суд ухвалив провести розгляд справи без його участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Представник третьої особи позов в частині визнання частки померлого ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 визнала, щодо інших позовних вимог, поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки ОСОБА_2, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.04.2012 р. та витягу про державну реєстрацію прав від 23.05.2012 р., квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 /а.с.6,8/.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер 04.09.2015 р. /а.с.10/.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення /встановлення/ розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки квартира АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівною /тобто по 1/4 частці кожному/, визнання відповідачкою ОСОБА_2 та представником третьої особи предявленого позову в частині визнання за померлим ОСОБА_4 1/4 частки у праві спільної сумісної власності не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині визнання за померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 1/4 частки у праві спільної сумісної власності.

Щодо решти позовних вимог, то такі задоволенню не підлягають, оскільки ні ОСОБА_2, ні малолітній ОСОБА_5 не звертались до суду із питанням про визначення за ними часток у праві спільної сумісної власності, а відтак, беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному процесі, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб; суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 10,11,130,174,209,212,214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/4 частки.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/4 частки.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.