Справа № 303/238/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та застосування реституції,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №MKAWGA00000040, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 19.05.17 р., а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку визначених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Свої зобовязання ОСОБА_2 належним чином не виконав, а тому станом на 17.12.15р. має заборгованість у розмірі 101927,50 доларів США, яка складається: 18671, 90 доларів США заборгованість за кредитом; 25682,69 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3360,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 49349,09 доларів США пеня; 10,63 доларів США штраф (фіксована частина); 4853,18 доларів США - штраф (процентна складова).

Тому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 101927,50 доларів США, що за курсом 23,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2015 року складає 2396315,47 гривень.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 подали зустрічний позов, який мотивований тим, що кредитний договір №MKAWGA00000040 від 22.05.2007 року суперечить нормам законодавства в сфері регулювання споживчого кредитування. Вказує на відсутність в договорі істотних умов: графіку погашення заборгованості; вартості кредиту, а саме абсолютного значення його подорожчання. Крім того зазначає, що Банком неправомірно, в односторонньому порядку, збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 11,04% річних до 13,08% річних. Несправедливість умов кредитного договору обґрунтована і тим, що заявлена Банком до стягнення з відповідачів сума, більш ніж в пять раз перевищує суму отриманого ОСОБА_2 кредиту. Тому просили визнати недійсним даний кредитний договір з моменту підписання та застосувати до сторін двосторонню реституцію.

Згідно до заяви про зміну позовних вимог по справі просили: визнати кредитний договір недійсним з моменту підписання, застосувати до сторін двосторонню реституцію, а саме : зобовязати ОСОБА_2 повернути ПАТ КБ «ПриватБанк » суму кредитних коштів в розмірі 82148,35 грн. (по курсу НБУ на момент укладання договору 1 дол.США - 5.05. грн., що становило 16267 дол.США.) на протязі 5 років з моменту винесення рішення.

Рішенням суду первісний позов задоволений, а у задоволені зустрічного позову відмовлено.

З цим рішенням не погодились відповідачі по первісному позову, порушили питання про його скасування та винесення нового, яким відмовити у задоволенні первісного позову та визнати кредитний договір недійсним з моменту підписання, застосувати до сторін двосторонню реституцію, а саме: зобовязати ОСОБА_2 повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» суму кредитних коштів в розмірі 82148,35 грн. (по курсу НБУ на момент укладання договору 1 дол.США - 5.05. грн., що становило 16267 дол.США.) на протязі 5 років з моменту винесення рішення.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судове засідання апелянти не явились, про причину неявки не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено відповідними розписками і тому суд вважав за необхідне розглянути справу у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник банку вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги: необґрунтований розмір кредиту, заборгованість є спірною; не виправдано завищена сума, яка стягується; збільшився обсяг відповідальності як боржника так і поручителя; пропущено строк позовної давності по зверненню позивача до поручителя.

Зазначені доводи є безпідставними.

По справі установлено, що 22.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №MKAWGA00000040, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 19.05.17 р., зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку визначених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Свої зобовязання ОСОБА_2 належним чином не виконав і станом на 17.12.15р. має заборгованість у розмірі 101927,50 доларів США, яка складається: 18671, 90 доларів США заборгованість за кредитом; 25682,69 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3360,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 49349,09 доларів США пеня; 10,63 доларів США штраф (фіксована частина); 4853,18 доларів США - штраф (процентна складова).

Зазначена сума заборгованості визначена згідно умовами договору, що підтверджено договором кредиту та відповідним розрахунком заборгованості. Саме цими доказами підтверджується позивачем його позовні вимоги. Це відповідає вимогам ч.3 ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Натомість, твердження апелянтів про неправильність розрахунку заборгованості жодним доказом не доведена.

Відповідно до ч 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі в процесі розгляду справи в запереченні на позов оговорювали це питання, але із заявою про застосування строку позовної давності до суду не звертались.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 5 травня 2009 р. в рахунок погашення заборгованості по даному кредитному договору звернуто стягнення на жилий будинок та земельну ділянку, які були в іпотеці. Але це майно не реалізовано до теперішнього часу і тому в грошовому виразі підлягає стягненню вся сума заборгованості без врахування вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зміна відсоткової ставки відбулась в 2008 р. і відповідачі, які проживають за однією адресою та були і позичальником і поручителем, повинні були знали про наявність зобовязань по кредитному договору та зміни відсоткової ставки. Твердження ж їх про те, що вони про це дізнались лише в 2015 р. жодним доказом не підтверджено. Тому суд констатує, про пропуск трирічного строку позовної давності стосовно зустрічних позовних вимог, встановленого ст.257 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, про що в суді першої інстанції просив представник банку та що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Щодо доводів апеляційної скарги про обман банком відповідачів при укладенні договору слід зазначити, що такого не було: позичальником та поручителем підписано відповідно договори кредиту та поруки, відповідно вони були поінформовані про умови цих договорів і відповідальність їх визначена саме з дотриманням умов цих договорів та діючого законодавства, яким врегульовано дані правовідносини.

Інших доводів, які б мали суттєве значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року по справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: