Справа № 310/2105/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Вакал Н. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2002 року. Відповідач разом з нею не проживав, проте був зареєстрований за зазначеною адресою. Договору про найм житла з ОСОБА_2 укладено не було, членом її родини він не був, комунальні платежі не оплачує, інших витрат по утриманню оселі не несе, а його реєстрація заважає в отриманні субсидії, тому ОСОБА_1 просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася. Про слухання справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Із копії договору купівлі-продажу від 06.09.2002 року (а.с. 5) видно, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

Це право зареєстровано за позивачем ОСОБА_3 комунальним підприємством з технічної інвентаризації 09.09.2002 року за реєстровим №11014 (а.с.6).

Згідно копії довідки ОСББ «НАДІЯ» № 25 від 18.03.2016 року, довідки Бердянського МВ УДМС в Запорізькій області від 04.04.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.11.2004 року (а.с.8, 11).

Відповідно до копії акта від 25.03.2016 року ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2004 року (а.с. 7).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належною йому на праві власності квартирою № 71 по вул. Морозова,11 в м. Бердянську, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 71 у будинку № 11 по вулиці Морозова в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя