Провадження № 2/229/838/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 червня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнім дітям без згоди батька,

встановив:

13 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнім дітям без згоди батька. У позові ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 22 жовтня 1999 року. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року шлюб було розірвано. Має з відповідачем спільних неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, доньку ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_6, які мешкають разом з нею. Відповідач разом із сімєю не живе, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

На теперішній час виникла можливість повезти дітей до Німеччини, де проживають родичі ОСОБА_1, для відпочинку дітей, їх духовного та фізичного розвитку. З цього приводу вони зверталася до відповідача, але він ухиляється від надання дозволу на виїзд дітей за кордон, чим чинить перешкоди дітям у повноцінному розвитку та відпочинку.

Позивач просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей у супроводі матері без згоди батька до Німеччини з 01 червня 2015 року; надати їй дозвіл оформлювати документи для тимчасового виїзду дітей за межі України без згоди батька дітей.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2.О. у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу направлялися за зареєстрованою адресою поштою, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання». З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідач не отримав. Відсутність відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення особи про день та час розгляду справи по суті.

Також судові повістки йому вручалися виконавчим органом місцевого самоврядування, відповідача за місцем реєстрації виявлено не було, про що був зроблений відповідний запис.

Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Дружківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року. Рішення набуло чинності 21 липня 2014 року

Сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дітьми за кордон для відпочинку, оздоровлення, розширення кругозору дітей.

Суд вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків і зловживає своїми батьківськими правами, оскільки не забезпечує дітей повноцінним відпочинком, перешкоджаючи своїми діями повноцінному фізичному, моральному, інтелектуальному, духовному, соціальному розвитку дитини. Дії відповідача як батька суперечать інтересам дітей, порушують їх права, гарантовані міжнародним та національним законодавством.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, виїзд та оформлення проїзних документів для виїзду за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дітей, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про надання дозволу неповнолітнім дітям на виїзд за межі України без згоди одного з батьків до Німеччини та надання дозволу матері дітей на оформлення проїзних документів дітей для виїзду за межі України у супроводі одного з батьків.

Суд вважає за необхідне встановити строк закінчення дії такого дозволу. Вважає за можливе надати такий дозвіл строком на один рік з дня набрання цим рішенням законної сили.

Оскільки у рішенні вказана територія, до якої тимчасово виїжджають діти, а також встановлений період, суд вважає, що права батька дітей щодо можливості спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні, передбачені ст.ст. 153, 157 СК України, не порушені.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212 , 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнім дітям без згоди батька задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України без згоди батька ОСОБА_2 до Німеччини протягом одного року з дня набрання цим рішенням законної сили.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі території України неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12, без згоди батька дітей ОСОБА_2.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна