Справа № 536/134/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: голо1вуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Камянопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень №28440922 від 22.10.2014 року їй належить 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області, власником якої була її мати ОСОБА_6, яка померла 25 січня 2014 року. Інша, 1/2 ч. зазначеного житлового будинку належала ОСОБА_4, яку та в лютому 2011 року подарувала своєму сину відповідачу ОСОБА_3 ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_6, які були рідними сестрами, за життя, частки в домоволодінні не виділяли, земельну ділянку у спільну сумісну власність не оформляли.

Крім цього їй, позивачу, належить на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 22.10.2014 року сусідній житловий будинок з господарськими будівлями в с.Садки вул.Набережна, 15 Кременчуцького району Полтавської області, який належав її батькові ОСОБА_7, який помер 05 листопада 2001 року та земельна ділянка, яка теж йому належала, на якій розташований зазначений житловий будинок та яка межує з спірною земельною ділянкою по вул.Щорса, 181 в с.Садки. Коли во1на звернулась до компетентних органів для оформлення спадкових прав на земельну ділянку розташовану в с.Садки по вул. Набережній, 15 виявилось, що зазначена земельна ділянка перетинає вже зареєстровану ОСОБА_4 суміжну земельну ділянку по вул.Щорса, 181 та їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та видачі витягу на земельну ділянку розташовану в с.Садки по вул.Набережній, 15 площею 0,11 га. Оскільки ОСОБА_4 приватизувала земельну ділянку по вул.Щорса, 181 без урахування інтересів іншого співвласника житлового будинку і господарських будівель її матерів ОСОБА_6, а тепер і її, як спадкоємця останньої, вона за захистом своїх прав звернулась до суду та 17 серпня 2015 року Кременчуцьким районним судом було ухвалено рішення, яке 21 жовтня 2015 року набрало законної сили, де було скасовано пп. 6 п.1 рішення Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.2007 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам», в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,05 га, визнано незаконним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 г, що знаходиться в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області виданий ОСОБА_4, скасовано державну реєстрацію на земельну ділянку загальною площею 0,06 га в с.Садки вул.Щорса,181 Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер :03:005:0086, шляхом внесення відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру. На підставі зазначеного судового рішення вона оформила свої спадкові права на земельну ділянку на вул.Набережній, 15 в с.Садки, а оформити земельну ділянку для обслуговування належної їй 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Щорса, 181 в с.Садки виявилось неможливим, оскільки інша, 1/2 ч. зазначеного житлового будинку та спірна земельна ділянка належать відповідачу ОСОБА_3, які йому подарувала відповідно до договору дарування ОСОБА_4.

Просила суд витребувати від ОСОБА_3, як добросовісного набувача, на її користь земельну ділянку площею 0,0273 га, яка знаходиться за адресою Кременчуцький район с.Садки вул.Щорса, 181, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0615 га, кадастровий номер :03:005:0086 розташовану за адресою Полтавська область Кременчуцький район с.Садки вул.Щорса, 181 проведену на підставі Договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 25.02.2011 року, зареєстрованого в реєстрі №237 та стягнути понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладене в заяві та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судового повідомлення, причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Треті особи: Камянопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції, Приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розписками про отримання ними судових повідомлень, про причини неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.10. 2014 року виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_8 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28440922 від 22.10.2014 року.

Відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності інша, 1/2 ч. зазначеного домоволодіння та земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий № :03:005:0086 розташовані в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області відповідно до Договорів дарування посвідчених приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 25 лютого 2011 року та зареєстрованих в реєстрі під №№ 235, 237. Дарувальником по зазначеним Договорах дарування, в тому числі і спірної земельної ділянки, являється ОСОБА_4, якій вона була передана у приватну власність відповідно до пп. 6 п.1 рішення Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.2007 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,05 га, на підставі якого вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 г, що знаходиться в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області.

Рішенням 17 серпня 2015 року Кременчуцького районного суду від 17 серпня 2015 року, яке 21 жовтня 2015 року набрало законної сили, було скасовано пп. 6 п.1 рішення Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.2007 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам», в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,05 га, визнано незаконним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 г, що знаходиться в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області та скасовано державну реєстрацію на земельну ділянку загальною площею 0,06 га в с.Садки вул.Щорса,181 Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер :03:005:0086, шляхом внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що, оскільки скасовано державну реєстрацію права власності дарувальника ОСОБА_4 на земельну ділянку розташовану в с.Садки вул.Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області площею 0,06 га, кадастровий номер :03:005:0086, тобто вона незаконно набула право власності на неї та не мала права її відчужувати, то підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на неї у відповідача, якому вона її подарувала відповідно до Договору дарування від 25 лютого 2011 року зареєстрованого в реєстрі під № 237.

Отже, в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0615 га, кадастровий номер :03:005:0086 розташовану за адресою Полтавська область Кременчуцький район с.Садки вул.Щорса, 181 проведену на підставі Договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 25.02.2011 року, зареєстрованого в реєстрі №237 позов законний та обґрунтований і тому суд його задовольняє.

Щодо позовних вимог про витребування від ОСОБА_3, як добросовісного набувача, на її користь земельної ділянки площею 0,0273 га, яка знаходиться за адресою Кременчуцький район с.Садки вул.Щорса, 181, то вони задоволенню не підлягають і суд прийшов до такого висновку прийшов враховуючи наступне.

Так, частиною 3 ст.388 ЦК України визначено, що, якщо майно набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до положень ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним.

Як вказано в пункті 19 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Але позивач не являється власником спірної земельної ділянки, розміри та межі якої не визначено, встановлено тільки порушення її прав та інтересів як власника частини житлового будинку щодо земельної ділянки на якій вона розташована. Чинним законодавством передбачено порядок отримання земельних ділянок у власність, яким і необхідно скористатись позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення прав позивача, які потребують захисту шляхом витребування від відповідача земельної ділянки площею 0,0273 га, яка знаходиться за адресою Кременчуцький район с.Садки вул.Щорса, 181, суд не вбачає.

Позов задоволено частково, тому судові витрати позивача, підтверджені документально в сумі 551 грн. 21 коп., відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, що, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача в розмірі пропорційно задоволеній частині позову в сумі 275 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,30,60,61,88,209,212, 214,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0615га, кадастровий номер :03:005:0086 розташовану в с. Садки вул. Щорса, 181 Кременчуцького району Полтавської області проведену на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 25 лютого 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 237.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з дня після його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко