Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі : головуючого судді Марківського О.В.

з участю секретаря Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним, -

ВСТАНОВИВ :

21.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним, вказуючи на те, що 01.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, відповідно якого вона сплатила за цей будинок 15 000 грн. Договір домовились посвідчити нотаріально в строк до 01.07.2013 року, однак свого зобовязання відповідач не виконав. Фактично відбулось повне виконання договору, вони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак зважаючи на те, що договір не оформлений нотаріально позивач не може оформити право власності на даний будинок.

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, що розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області укладений 01.04.2013 року між ним та відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши надані докази по справі суд прийшов до наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, власником будинку № 33 по вул. Куйбишева в с. Олександрівка, Новотроїцького району, Херсонської області являється ОСОБА_2.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку від 01.04.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2 продав житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, що розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка, Новотроїцького району, Херсонської області ОСОБА_1 за 15 000 грн., які отримав повністю під час підписання договору.

Відповідно договору сторони домовились нотаріально його посвідчити в строк до 01.07.2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З розяснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За таких умов, договір купівлі-продажу житлового будинку потребує обовязкового нотаріального посвідчення та з 01.01.2013 року не потребує обовязкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна вимог лише щодо його нотаріального посвідчення, такий договір може вважатися укладеним в силу норм ч. 3 ст. 640 ЦК України.

В свою чергу правила ч. 2 ст. 220 ЦК України вказують, що передбачена можливість визнання договору дійсним у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, не поширюються на правочини, які згідно закону для їх дійсності потребують обовязкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації, так як момент його укладення повязується законодавцем саме з державною реєстрацією.

Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, укладеного 01.04.2013 року.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За таких умов, враховуючи, що починаючи з 01.01.2013 року правочини щодо нерухомого майна не потребують обовязкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому наявні підстави для застосування ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний правочин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є таким, що породжує для сторін права та обовязки, наявні підстави для визнання договору від 01.04.2013 року дійсним в порядку ст. 220 ЦК України та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, тому суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, 220, 319, 657 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 та ст. ст. 10, 15, 16, 57, 60, 61, 130, 209, 213- 218, 223 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований по вул. Куйбишева, 33 в с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, укладений 01.04.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд.

Суддя О.В. Марківський