Справа №461/5024/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справуза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними в частині набувача та характеристик квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив та первісного відповідача за котрим замінив належним відповідачем у ході розгляду справи, до ОСОБА_3, третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними в частині набувача та характеристик квартири із підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просив визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 М. в місті Львові від 02.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №1267, - недійсним у частині набувача, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 М. в місті Львові від 02.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1267, - недійсним в частині характеристик квартири, зазначивши, що квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 25,4 кв.м.; до квартири відносяться: приміщення туалету площею 2,50 кв.м., сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м., та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.; визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2015 року, індексний номер: 43679824, видане Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, на приміщення квартири №1 за адресою: м. Львів, вулиця Грушевського М.АДРЕСА_2, - недійсним у частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначивши такі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м; скасувати державну реєстрацію права власності (запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно), реєстраційний номер: 17237529, 08.11.2011, реєстратор: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», - в частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначившитакі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м; скасувати державну реєстрацію права власності (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), номер запису про право власності: 11132421, дата державної реєстрації: 09.09.2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24343242 від 11.09.2015, реєстратор: Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, - в частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначившитакі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, щоразом із матірю ОСОБА_3 мали намір купити спірну квартиру АДРЕСА_3. Умовою купівлі було відповідне оформлення на нього права власності на частину (1/2 ідеальну частку) згаданої квартири. 02.11.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу квартири. При цьому, половина сплаченої продавцеві суми, а саме 16 145 гривень, була надана ним, ОСОБА_2 Однак, зазначені домовленості не були виконані, та на ОСОБА_2 не було оформлено права власності. Окрім того, позивач зазначає, що характеристики квартири, котрі зазначені в договорі й свідоцтві, не відповідають дійсним, оскільки, як йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами технічної інвентаризації інвентаризаційної справи по будинку та реєстраційної справи по квартирі в бюро технічної інвентаризації у липні 2016 року, із яких він і довідався про зміст оскаржуваних правочину та свідоцтва (у звязку з чим просить визнати поважними причини пропуску позовної давності оскарження договору), в договорі зазначено, що квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 25,4 кв.м. Водночас, згідно з матеріалами технічної інвентаризації, до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м., сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м., та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м. Відтак, з огляду на зазначене, просить задоволити позов.

В судове засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з поданою заявою, ОСОБА_2 позов підтримав у повному обсязі із підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просив такий задоволити.

У судове засідання від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з поданою заявою, ОСОБА_3 визнала оплату ОСОБА_2 половини суми вартості спірної квартири, котра була отримана продавцем згідно оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири. Разом із тим, проти позову заперечила. Просила у задоволенні такого відмовити з оглядуна необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Разом із тим, визнав, що за вказаним договором купівлі-продажу ОСОБА_5 передала АДРЕСА_4, що була предметом зазначеного договору, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли квартиру й сплатили за неї по 16144 грн. 50 коп. кожен, що разом склало грошову суму 32289 грн. - вартість квартири за даними бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються близькими людьми, то угоду та право власності було оформлено на ОСОБА_3 Зазначив, що вбиральня й сараї поряд із квартирою були візуально оглянуті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до укладення договору, проте з невідомих причин їх не було внесено до технічних характеристик квартири. При цьому, як про те слідує із матеріалів бюро технічної інвентаризації, вбиральня й сараї були закріплені за обєднаними квартирами №1 та №9 по вулиці Грушевського (раніше Щербакова) в м. Львові, призначені для обслуговування обєднаної квартири та є її приналежністю. Поряд із зазначеним, конфліктної ситуації не вбачає. З огляду на родинні звязки між позивачем та відповідачкою позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині набувача вважає безпідставними. Просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні 29.09.2016 року позов не визнала. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_6 брала участь у судовому засіданні29.09.2016 року, в якому були заслухані її пояснення. Покликаючись на матеріали технічної інвентаризації будинку, представник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» підтримала доводи позову щодо невідповідності дійсним обставинам зазначених у оскаржуваних договорі й свідоцтві технічних характеристик АДРЕСА_5, до котрих помилково не було внесено закріплених за вказаною квартирою приміщення туалету площею 2,50 кв.м., сараю, позначеного літ. Б, площею 10,50 кв.м., та сараю, позначеного літ. В, площею 13,50 кв.м. Вважає підставним задоволення позову у цій частині. В іншій частині у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представники третіх осіб усудове засідання не зявилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому, згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 слід задоволити повністю із наступних підстав.

Як установлено судом, згідно із п. 1 договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1267, ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 М. в місті Львові. Відповідно до п. 2 цього договору, квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 25,4 кв.м. У силу п. 5 зазначеного договору, продаж вчинено за 32 289 гривень, які ОСОБА_5 отримала повністю від Покупця до підписання цього договору.

ОСОБА_7 наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» й оглянутої в судовому засіданні реєстраційної справи по квартирі за адресою: АДРЕСА_6, зокрема, рішення про державну реєстрацію прав від 08.11.2011 р. із присвоєнням реєстраційного номера 17237529, та ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав, сформованого й наданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»08.11.2011, номер витягу: 31958280, вбачається, що 08.11.2011 року реєстратором бюро технічної інвентаризації було прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: м. Львів, вулиця Грушевського М.АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, р. №1267, від 02.11.2011, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Себто, здійснено державну реєстрацію права власності за набувачем майна із внесенням відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно внаслідок укладення договору.

11.09.2015 року Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 43679824, котрим посвідчено право приватної власності власника ОСОБА_3 на приміщення квартири №1 за адресою: м. Львів, вулиця Грушевського М.АДРЕСА_2; загальна площа: 25,4 кв.м. ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2015, індексний номер витягу: 43680579, сформованого й наданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, вбачається здійснення 09.09.2015 державної реєстрації права власності за набувачем/власником ОСОБА_3 на приміщення квартири №1 за адресою: м. Львів, вулиця Грушевського М.АДРЕСА_2; загальна площа: 25,4 кв.м із внесенням відповідного запису про право власності за №11132421 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24343242 від 11.09.2015, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01.

ОСОБА_7 наданої бюро технічної інвентаризації й оглянутої в судовому засіданні реєстраційної справи по вказаній квартирі слідує, що така належала ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою львівською державною нотаріальною конторою 23.10.2001 року за р. №6-4565, згідно якого ОСОБА_5 вказано спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_8, який помер 09.03.2001 року; спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається із квартири №1 в будинку №14 на вулиці Грушевського в місті Львові. Згадана квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру за №Г-03319, виданого 20.09.1995 року виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.10.1995 року за реєстровим №14418. ОСОБА_7 будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку №14 кв. №1 по вул. Грушевського Галицького району м. Львова, слідує, що ОСОБА_8 був прописаний та проживав за вказаною адресою від 19.06.1978 року.

Дослідженням матеріалів технічної інвентаризації, а саме, інвентаризаційної справи по будинку за адресою: місто Львів, по вулиці Грушевського (Щербакова) №14 (квартал 940/4), та матеріалів по обміру земель і реєстрації документів на право користування земельними ділянками міста Львова, Квартал №940 (розпочато 01.03.1954 р., закінчено 20.05.1954 р.), а також на підставі пояснень представника бюро технічної інвентаризації, наданих у судовому засіданні, встановлено приналежність та закріплення приміщень туалету VІ площею 2,5 кв.м. та сараїв Б площею 10,5 кв.м. і В площею 13,5 кв.м. за квартирою №1 (обєднаною із бувшою квартирою №9) в будинку №14 по вулиці Грушевського (раніше Щербакова) у м. Львові.

Зокрема, із копії листа Житлово-експлуатаційної контори №6 відділу комунального господарства Ленінського (тепер Галицького) району від 04.01.1980 р. слідує, що ЖЕК №6 вважає доцільним передати підвальне приміщення по вул. Щербакова - 14 (бувша квартира №9, 8м2) передати мешканцю кв. №1 ОСОБА_8 під госппотреби, оскільки кв. №1 без вигод (аркуш інвентаризаційної справи 64).

ОСОБА_7 листа Житлово-експлуатаційної контори №6 від 18.01.1980 р. слідує, що ЖЕК №6 вважає доцільним передати приміщення туалету (2,5м2) і сараїв (Б 10,5м2, В 13,5м2) мешканцю кв. №1 ОСОБА_8 під госппотреби, оскільки кв. №1 без вигод (аркуш інвентаризаційної справи 54).

Згідно листа Виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 21.04.1988 року гр. ОСОБА_8 (АДРЕСА_7), копія: ЖЕК-6, копія: Львівському міському бюро технічної інвентаризації, розглянувши заяву гр. ОСОБА_8 та клопотання Житлово-експлуатаційної контори №6, враховуючи висновок міськжитлоуправління про технічну можливість експлуатації туалету пл.2,5 кв.м. та сараїв пл. 10,5 кв.м., 13,5 кв.м., виконком Львівської міської Ради народних депутатів не заперечує передачі та закріплення приміщень туалету УІ площею 2,5 кв.м. та сараїв Б площею 10,5 кв.м., В площею 13,5 кв.м. за квартирою №1 (та бувшою квартирою №9) в будинку №14 по вул. Щербакова (аркуш інвентаризаційної справи 65).

Зазначені сараї розмірами 3м. х 3,50м. та 3м. х 4,5м., прилеглі до приміщення туалету будинку №14 по вулиці Щербакова позначені на: Схематичному плані Будівельного кварталу №940 м. Львова, складеному Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (масштаб 1:500), складеному 05.01.1954 р., перевіреному 10.12.1954 р. та затвердженому 23.12.1954 р.; Схемі будівельного кварталу № 3 208 940 Червоноармійського району м. Львова, складеній 25.08.1950 р.; Ескізі замірів кварталу №940 м. Львів Ленінського р-ну, викресленому 01.01.1954 р., - наявних у Матеріалах по обміру земель і реєстрації документів на право користування земельними ділянками міста Львова, Квартал №940, сформованих бюро технічної інвентаризації.

Вказані сараї під літер. Б, В площами 10,50 м2, 13,50 м2(фундамент; стіни дерево; дах - толь) внесені (й інвентаризовані) до Оціночного акту на службові будівлі і внутрішньодворові споруди будинковолодіння №14 по вул. Щербакова, місто Львів, район Ленінський, від 13.12.1959 р. (аркуш інвентаризаційної справи 3), а також Опису для переоцінки і визначення зносу будівель станом на 01.01.1960 року, /розпочато 01.09.1959 р., закінчено 20.02.1960 р./ складеного 22.02.1960 р.

Туалет/вбиральню під індексом VI позначено на Поверховому плані будівлі літ. А, м. Львів, по вул. Щербакова, будинок №14 (масштаб 1:200), викресленому з натури 16.02.1949 р. та перевіреному 02.03.1949 р. (аркуш інвентаризаційної справи 5), а також внесено до Журналу внутрішніх обмірів і підрахунків площ, приміщень, будівлі літер А по вул. Щербакова, будинок №14, місто Львів, складеному 06.02.1949 р. (аркуш інвентаризаційної справи 8).

Зазначені сараї під літерами Б, В позначені та внесені до експлікації Генерального плану (схеми) /масштаб = 1:500/ садибної ділянки №14 із будівлями по вулиці Щербакова у місті Львові, складеного 25.04.1946 р. (аркуш інвентаризаційної справи 24).

Сараї розмірами 3м. х 3,5м. та 3м. х 4,5м. позначені на Ескізі й Робочому абрисі земельної ділянки по вул. Миколая, №14, складеному 03.09.1945 р.

У січні 1970 р. Житлово-експлуатаційною конторою №6 скеровано наряд-замовлення начальнику Бюро інвентаризації, згідно якого ЖЕК №6 Ленінського району просив внести зміни до поверхового плану будинку №14 по вул. Щербакова /будинок після капремонту/ (аркуш інвентаризаційної справи 35).

До Журналу внутрішніх обмірів і підрахунків площ, приміщень, будов, літер А-3 по вул. Щербакова, буд. №14, місто Львів, складеного 09.02.1971 р., внесено приміщення туалету під індексом VI (аркуш інвентаризаційної справи 36). Згідно зазначеного Журналу, приміщення під індексом 1-1 квартири 1 - житловою площею 16,80 кв.м., приміщення під індексом 9-1 квартири 9 житловою площею 8,60 кв.м. (аркуш інвентаризаційної справи 37).Згідно вимог розд. 10, 11 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 (із змінами і доповненнями), поточні зміни до вказаного інвентаризаційного документу внесені червоною тушшю; цифрові дані та написи у журналі виправлено закресленням їх червоною тушшю та написанням нових червоною тушшю. Зазначено дати виконання робіт 26.09.1977 р., 14.04.1980 р., 16.08.1995 р. У графі із записом дати обстеження 16.08.1995 р. зазначено примітку: «до кв 1 приєдн кв №9 на госп. потреби» (аркуші інвентаризаційної справи 37, 42). Результати обстеження квартири 9 з метою її приєднання до квартири 1 зафіксовані в Ескізі поточних змін у поверховому плані, складеному 22.09.1977 р., та Акті поточних змін, складеному 26.09.1977 р. техніком Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації відповідно до проведеного обстеження в натурі будинковолодіння №14 кв. 9 і кв. 1, в котрому зазначено: «Підстава: На право зайняття кв. №9 виписка із рішення №318 від 12.05.1970 р. видано Ленінським РВК пл. 8,0м2» (аркуші інвентаризаційної справи 51, 52). 21.08.1995 р. Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації було складено Технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_8 (інвентарний номер 940; реєстровий номер 144/8), згідно якого зазначена квартира розташована на 1 поверсі 3х поверхового будинку та складається з 1 кімнати площею 16,8 кв.м. та кладової площею 8,6 кв.м.; загальна площа квартири 25,4 кв.м. При цьому, згідно накресленого плану квартири /М. 1:100 (200)/ вказаного технічного паспорта, до квартири включено туалет під індексом VI (аркуш інвентаризаційної справи 93).

Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.Додатком 10 до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» визначено, що квартира - сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід на сходову клітку, коридор або в двір. Як про те зазначено у Додатку Б (обовязковому) до Державних будівельних норм України ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»,затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80 та котрим надано чинності наказом Держбуду України від 28.09.2005 року №175,квартира - комплекс взаємопов'язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім'ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до зазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих (п. 1). Об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі (п. 2).Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності (п. 4). Різні службові будівлі та споруди (сараї, літні кухні та ін.) не можна реєструвати окремо від жилого будинку. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1. До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації (п. 7). Після проведення первинної реєстрації будинків та домоволодінь, бюро технічної інвентаризації повинно вести реєстрацію всіх змін в правовому стані будинків або домоволодінь (п. 31).

Ст. 132 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час завершення спорудження будинку та належних до нього господарських споруд, що визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна) було встановлено, що приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ; приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку).

Згідно норм ч.ч. 1, 2 ст. 186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як про те зазначено в «Інструкції з обліку необоротних активів бюджетних установ», затвердженої наказом Державного казначейства України від 17.07.2000 р. №64 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.07.2000 р. за №459/4680(у редакції наказу Державного казначейства України від 21.02.2005 р. №30, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.2005 р. за №300/10580; наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 26.06.2013 року №611), надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об'єкт.

Відповідно до розд. 2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», до об'єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: - багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; - одноквартирні (садибні) житлові будинки; - багатофункціональні будинки і комплекси; - будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; - господарські будівлі (сараї /хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); - господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); - садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); - захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони). Відповідно до п. 2.3 розд. 2 цієї Інструкції, господарські будівлі: котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, гаражі, сараї, сміттєзбірники тощо, розміщені на земельних ділянках житлових і громадських будинків, виконують функції допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання про приналежність та закріплення на підставі правопороджуючих рішень органу місцевого самоврядування та його виконавчих органів приміщень господарських будівель туалету/вбиральні під індексом VІ площею 2,5 кв.м. та сараїв під літерою Б площею 10,5 кв.м. і під літерою В площею 13,5 кв.м., згідно матеріалів технічної інвентаризації бюро технічної інвентаризації, за квартирою №1 в будинку №14 по вулиці М. Грушевського у м. Львові.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі визнання учасників судового розгляду судом встановлено обставини існування договірних відносин між позивачем ОСОБА_2, відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_5, спрямованих на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обовязків, при цьому, половина грошової суми, отриманої продавцем за передане ним і прийняте покупцем майно, була сплачена позивачем ОСОБА_2 Однак, позивач ОСОБА_2 не зазначений набувачем спірної квартири, а також за останнім не зареєстровано право власності на таку.

Ст. 61 ЦПК України встановлено підстави звільнення від доказування в цивільному судочинстві, зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як про те встановлено ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину становлять права та обовязки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах).

У ст. 203 ЦК України, в якій визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статей 203, 204 ЦК підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами. Виходячи із тлумачення норм ст.ст. 4 та 203 ЦК України, зміст правочину має відповідати: ЦК; іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК; актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією; постановам Кабінету Міністрів України; актам органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом.

Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно норм ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як про те розяснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Суд враховує правові висновки й позиції Верховного Суду України, згідно яких, якщо запис у державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 М. в місті Львові від 02.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1267, в частині набувача зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині характеристик квартири, зазначивши, що квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 25,4 кв.м.; до квартири відносяться: приміщення туалету площею 2,50 кв.м., сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м., та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.

При цьому суд приймає до уваги заслухані в судовому засіданні пояснення представника Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (ідентифікаційний код юридичної особи - 03348525), серед видів діяльності якого інвентаризація та виготовлення технічної документації на об'єкти нерухомого майна, та котре від 04.04.2016 акредитовано у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців у повному обсязі (Код КВЕД 84.23 Діяльність у сфері юстиції та правосуддя; Код КВЕД 68.31 Агентства нерухомості; Код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах /основний/). Оскільки, відповідно до ст. 6 Закону України №834-19«Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 14 ст. 1 Закону України №835-19«Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до системи субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та бізнесу, належать, зокрема, акредитовані субєкти державної реєстрації.

Показами представника третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» підтверджено доводи позивача про те, що про зміст оскаржуваних правочину та свідоцтва він довідався внаслідок ознайомлення із матеріалами технічної інвентаризації інвентаризаційної справи по будинку та реєстраційної справи по квартирі в бюро технічної інвентаризації у липні 2016 року, до ознайомлення з якими не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відтак, враховуючи норми ст.ст. 257, 261, 268, 391 ЦК України та розяснення, надані в п. 7 Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 28.01.2013 за №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», п. 2.2 Постанови Пленуму ВГС від 29.05.2013 за №10, суд визнає причину пропуску строку позовної давності оскарження договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2011 року поважною та приходить до переконання про необхідність захисту порушеного права.

Як убачається із п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), судовий захист є одним із засобів правової охорони.Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України, невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи субєктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке створює невпевненість у правовому статусі носія субєктивного права. Оспорювання субєктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли субєктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують належність їй права. Тобто метою подання позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання діям з боку третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому з метою захисту його порушених прав та інтересів позов ОСОБА_2 слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними в частині набувача та характеристик квартири, задоволити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 М. в місті Львові від 02.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №1267, - недійсним у частині набувача, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 М. в місті Львові від 02.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1267, - недійсним в частині характеристик квартири, зазначивши, що квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 25,4 кв.м.; до квартири відносяться: приміщення туалету площею 2,50 кв.м., сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м., та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.

Визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2015 року, індексний номер: 43679824, видане Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, на приміщення квартири №1 за адресою: м. Львів, вулиця Грушевського М.АДРЕСА_2, - недійсним у частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначивши такі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію права власності (запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно), реєстраційний номер: 17237529, 08.11.2011, реєстратор: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», - в частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначивши такі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію права власності (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), номер запису про право власності: 11132421, дата державної реєстрації: 09.09.2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24343242 від 11.09.2015, реєстратор: Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, - в частині власників, зазначивши такими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в частині технічних характеристик квартири, зазначивши такі: загальна площа квартири: 25,4 кв.м; до квартири відносяться приміщення туалету площею 2,50 кв.м, сарай, позначений літ. Б, площею 10,50 кв.м, та сарай, позначений літ. В, площею 13,50 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.