Номер провадження: 22-ц/785/5902/16
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кравця Ю.І.,

Фальчука В.П.,

за участю секретарів: Сідлецької Ю.С., Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок Трудящих», представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, а також Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поновлення стану земельної ділянки, шляхом знесення стіни спорудженої будови, за позовом третьої особи із самостійними вимогами Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок трудящих» до ОСОБА_5 про поновлення стану земельної ділянки, шляхом знесення стіни спорудженої будови, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами Одеської міської ради до ОСОБА_5 про знесення самовільно збудованого будинку та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, треті особи: Дачно-будівельний кооператив «Відпочинок Трудящих», ОСОБА_3,

встановила:

У березні 2005 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 про поновлення стану земельної ділянки, шляхом знесення стіни спорудженої будови, який згодом уточнила та просила суд захистити її права на вільне користування своєю земельною ділянкою, зобов'язавши відповідача поновити стан земельної ділянки, шляхом знесення стіни спорудженої будови, яка розташована на земельній ділянці площею 113 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 Відповідач на сусідній земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 самовільно будує будинок з порушенням норм ДБН та зазначеним самовільним будівництвом зайняв земельну ділянку, яка знаходиться у комунальній власності та відведена для постійного користування членам Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок трудящих» (далі - ДБК «Відпочинок Трудящих»), а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

У травні 2005 року третя особа із самостійними вимогами ДБК «Відпочинок трудящих» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_5 про поновлення стану земельної ділянки, шляхом знесення стіни спорудженої будови, яка розташована на земельній ділянці площею 113 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 07.08.2003 року ОСОБА_5 придбав у члена кооперативу ОСОБА_6 земельну ділянку площею 113 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. До даної земельної ділянки за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2003 року ОСОБА_5 привласнив 18 кв.м. земельної ділянки, яка належить ДБК «Відпочинок трудящих» та являється ділянкою загального користування.

ДБК «Відпочинок трудящих» за даним фактом звернувся до прокуратури а також до інших державних органів з проханням відновити їх порушені права, оскільки без відому членів кооперативу було відчужено земельну ділянку загального користування площею 18 кв.м.

Також відповідачем до органів, які дають згоду на будівництво, була надана виписка із протоколу засідання членів правління, в якій надавалася згода на проведення нового будівництва, що на думку ДБК «Відпочинок трудящих» є фальсифікацією.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2005 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_5 звільнити територію загального користування ДБК «Відпочинок трудящих», убравши з території будівельний вагончик; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2005 року апеляційні скарги ДБК «Відпочинок трудящих», ОСОБА_3 та Брагінського М.І. в інтересах ОСОБА_8, задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2005 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції іншим суддею.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2007 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2007 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2007 року по справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2008 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2009 року провадження по справі зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності, та за позовом ДБК «Відпочинок трудящих» до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2011 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2012 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2013 року провадження у справі відновлено.

У жовтні 2013 року до Київського районного суду м. Одеси звернулася третя особа із самостійними вимогами - Одеська міська рада (далі - ОМР) з позовом до ОСОБА_5, треті особи ДБК «Відпочинок Трудящих», ОСОБА_3 про знесення самовільно збудованого будинку та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2011 року по справі № 1512/2-2278/2011 позовні вимоги ОМР було повністю задоволено, визнано незаконними та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0065 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, виданий на ім'я ОСОБА_9, серії ОД № 0077380; скасовано реєстрацію зазначених державних актів на право власності на землю.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_5 здійснює будівництво на земельній ділянці комунальної власності, відведеної в постійне користування ДБК «Відпочинок трудящих», застосовуючи при цьому підроблену документацію.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що ОСОБА_5 здійснює самовільне будівництво на захопленій ділянці, власником якої є ОМР, тим самим порушуючи її права та інтереси, ОМР просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ДБК «Відпочинок трудящих» та ОМР було відмовлено (т.3, а.с.221-223).

Вважаючи рішення суду незаконним, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представник ДБК «Відпочинок Трудящих» - Брагінський М.І. та представник ОМР - Іщенко О.В. подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішенням, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі (т.3, а.с.226-229, 232-235, 255-259).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2014 року вищезазначені апеляційні скарги ОСОБА_4 та Брагінського М.І. задоволено частково, апеляційну скаргу ОМР задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2013 року скасовано, ухвалено нове, яким зобов'язано ОСОБА_5 знести за свій рахунок самовільно збудований житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 118 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 18 кв.м. (т.3, а.с.300-303).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2014 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду на новий розгляд (т.4, а.с.16-18).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року вищевказані апеляційні скарги задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2013 року, в частині відмови у задоволенні вимог третьої особи - ОМР до ОСОБА_5 про знесення самовільно збудованого будинку та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки скасовано та у скасованій частині у задоволенні вимог третьої особи - ОМР - відмовлено через пропуск строку позовної давності для захисту прав ОМР. В решті рішення залишено без змін (т.4, а.с.88-92).

Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2016 року вищевказане рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.4, а.с. 132-135).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг ДБК «Відпочинок Трудящих» іОСОБА_4, та повного задоволення апеляційної скарги ОМР, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 та ДБК «Відпочинок Трудящих» не надали жодних доказів на підтвердження того, що технічно можливо знесення стіни спорудженої будови, а позовні вимоги ОМР суд визнав не доведеними та не підлягаючими задоволенню, з посиланням на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що технічна можливість перебудови об'єкта самочинного будівництва неможлива, і відповідач відмовляється від її проведення.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, 07.08.2003 року відповідач ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 у власність земельну ділянку у розмірі 0,0113 га, розташовану по АДРЕСА_1, що також підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі № 11756 (т.1, а.с. 24).

Разом з тим, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2003 року вищевказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки був визнаний частково недійсним та за відповідачем ОСОБА_5 було визнано право власності на земельну ділянку у розмірі 131 кв.м., розташовану за тією ж адресою (т.1, а.с.23).

На підставі вищезазначених договору купівлі-продажу та рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2003 року відповідач ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0131 га, розташовану по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 25).

21.09.2004 року у відповідності до Розпорядження Київської районної адміністрації ОМР за № 1325, відповідач ОСОБА_5 отримав дозвіл на будівництво 4-х поверхового дачного будинку на земельній ділянці за АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 17).

Однак, вищевказане рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2003 року, згідно якого відповідач ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0131 га, розташовану по АДРЕСА_1, було скасоване ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2005 року, з направленням справи на новий судовий розгляд (т.3, а.с. 70-71).

В ході нового розгляду, позовні вимоги ОСОБА_5 були залишені без розгляду.ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року через відмову позивача ОСОБА_5 від позовних вимог.

Крім того, розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1082/А від 05.08.2005 року також було скасовано вищевказане Розпорядження за № 1325 від 21.09.2004 року, згідно якого відповідач ОСОБА_5 отримав дозвіл на будівництво 4-х поверхового дачного будинку на вказаній земельній ділянці (т.1, а.с. 281).

З огляду на викладене, всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, площею 0,0131 га, на ім'я позивача ОСОБА_5 були скасовані. Також були скасовані дозвільні документи на отримання ОСОБА_5 права на будівництво 4-х поверхового дачного будинку на вказаній земельній ділянці, про незаконність будівництва якого ставлять питання позивачі та про знесення якого ставить питання ОМР.

В свою чергу, у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі № 7902, та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі № 7903, позивач ОСОБА_3 17.06.2004 року стала власником домоволодіння та земельної ділянки за АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 7-8).

Також слід зазначити, що відповідно до висновку судово будівельно- технічної експертизи від 19.03.2013 року, житловий будинок, який будує ОСОБА_5, лівою межею виступає за межі земельної ділянки на територію проїзду загального користування на 1,11 м - по фасаду і 1,26 м - по задній межі (т.3, а.с. 148-157).

Будинок, який будує ОСОБА_5, займає частину земельної ділянки загального користування, відведеного в користування ДБК «Відпочинок трудящих», площею 13 кв.м., а головною фасадноючастиною і входом будинок розташований на червоній лінії.

Колегія суддів встановила, що рішенням виконавчого комітету ОМР за № 108 від 20.02.1999 року, із землекористування ДБК «Відпочинок трудящих» були вилучені земельні ділянки, які були передані безкоштовно у приватну власність громадян, а саме земельні ділянки № 72б/12 (в подальшому - власник відповідач ОСОБА_5.), та № 72б/14 (в подальшому - власник позивач ОСОБА_3.) та інші. Також цим рішенням передбачено передачу у постійне користування ДБК «Відпочинок трудящих» земельної ділянки у розмірі 667 кв.м. (т.1, а.с. 197).

Таким чином, із матеріалів справи безспірно вбачається, що відповідач ОСОБА_5 здійснює будівництво 4-х поверхового будинку у порушення будівельних норм і правил, а також без належних дозволів, та на частині земельної ділянки, яка перебуває у власності ОМР, і надана у користування ДБК «Відпочинок трудящих».

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що технічна можливість перебудови об'єкта самочинного будівництва неможлива, і відповідач відмовляється від її проведення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що як було вказано вище, відповідач ОСОБА_5 почав будівництво 4-х поверхового будинку без належного дозволу, частково на земельній ділянці, яка не була відведена йому, а тому це будівництво є нічим іншим як самовільним будівництвом, яке порушує права як власника земельної ділянки - ОМР, так і суміжних землекористувачів - позивачів ОСОБА_3 та ДБК «Відпочинок трудящих».

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Що стосується того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, то колегія суддів зазначає, що фактично відповідачем ОСОБА_5 збудовано лише підвал і частина першого поверху, що підтверджується фотокопіями будівництва (т.1, а.с.89-92, т.3, а.с.157).

У зв'язку з цим, знесення самочинного будівництва не є крайньою мірою, оскільки будівництво призупинено до розгляду даного спору, відповідач ОСОБА_5 забезпечений іншим житлом і на даний час знесення самочинного будівництва і зведення іншого - у встановленому законом порядку і з дотриманням всіх вимог законодавства, на думку колегії суддів, є єдиним правильним рішенням щодо розгляду даного спору.

Що стосується висновку суду про те, що матеріали справи не містять доказів того, чи відмовляється відповідач проти проведення перебудови самочинного будівництва, то вони є надуманими, враховуючи, що даний спір розглядається більше 11 років в судах всіх рівнів, що в свою чергу свідчить про категоричну відмову відповідача ОСОБА_5 від будь-якої перебудови самочинного будівництва в добровільному порядку.

Постановляючи ухвалу від 09 липня 2014 року, та скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2014 року, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначила, що відповідачу ОСОБА_5 відповідно до державного акту належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,0131 га. Проте, технічна документація стосовно встановлення меж земельної ділянки, на підставі якої було складено державний акт, експертом не досліджувалась, що свідчить про те, що суд не дослідив, на якій земельній ділянці збудований будинок ОСОБА_5, та яка земельна ділянка виділена у користування ДБК «Відпочинок трудящих».

З цих підстав колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0131 га, розташовану по АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_5 отримав на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2003 року, яке було скасоване ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2005 року (т.3, а.с. 70-71).

Відповідно до висновку судово будівельно-технічної експертизи від 19.03.2013 року, житловий будинок, який будує ОСОБА_5, лівою межею виступає за межі земельної ділянки на територію проїзду загального користування на 1,11 м - по фасаду і на 1,26 м - по задній межі (т.3, а.с. 148-157) і займає частину земельної ділянки загального користування, відведеного в користування ДБК «Відпочинок трудящих», площею 13 кв.м.

Крім того, матеріали справи містять в собі геодезичні матеріали, вироблені при приватизації земельної ділянки (т.1 а.с.148). На території ДБК «Відпочинок трудящих» встановлені довгострокові межові знаки точок координат. У додатку до висновку наводиться схема розташування будівлі, що будується (т.3, а.с. 156), створена шляхом обстеження на місці Тобто експерт мав достатню кількість даних для проведення експертизи, без проведення додаткових геодезичних досліджень.

Твердження представника відповідача ОСОБА_5 про те, що судову будівельно-технічну експертизу не можна брати до уваги, оскільки експертом не проводилася геодезія, є безпідставними, оскільки у відповідності до п. 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18 травня 2010 року №376, відновлення меж земельної ділянки на місцевості здійснюється на підставі раніше розробленої і затвердженої, згідно зі ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У висновку №8739 від 19.03.13р. експертом було зазначено, що ним використовувалася раніше розроблена і затверджена документація із землеустрою.

Крім викладеного та того, що будівельні роботи проводяться відповідачем без належного дозволу та належно погодженого проекту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для отримання погоджень від Органів нагляду, відповідачем були розроблені два проекти:

узгодженням Управління інженерного захисту територій та розвитку узбережжя №751 від 13.08.04р. розглянуто проект будівництва 3-х поверхового житлового будинку (т.1,а.с.107-125);

висновком Головного Управління МНС в Одеській області №15-46-2839 від 09.06.04р. видано погодження проекту 3-х поверхового житлового будинку;

висновком СЕС № 9 461-1147 від 14.06.04р. видано дозвіл на проект будівництва 4-х поверхового житлового будинку;

висновком УАМ № 285/04-к від 16.08.04р. видано дозвіл на будівництво 4-х поверхового житлового будинку;

розпорядження Київської районної адміністрації № 91325 від 21.09.04р. стосується будівництва 4-х поверхового житлового будинку;

дозвіл ДАБК № 635/04 від 23.09.04 р було видано на будівництво дачного будинку, без вказівки його поверховості.

Таким чином, виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що фактично відповідачем ОСОБА_5 будується 4-х поверховий готель на 12 номерів.

Про зазначене свідчить те, що проект розроблений на підставі ДБН-Б 2.2-9-99, громадські будівлі та споруди (т.1 а.с.114). Індивідуальні житлові будинки розробляються тільки на підставі ДБН 360-92, СНІП 2.08.01-09, житлові будівлі і ДБН 79-92, індивідуальні житлові будинки.

Головний фасад і вхід розташовані на червоній лінії, що дозволено тільки для будівель громадського призначення. Індивідуальні житлові будинки необхідно розташовувати з відступом від червоної лінії не менш ніж на 6 метрів від магістральних вулиць (ДБН 360-92, п.3.32.) (т.2, а.с. 133, 233). Проектом на будівництво спірного будинку не передбачено облаштування паркану, що є обов'язковим для ділянок з індивідуальними житловими будинками (ДБН 360- 92). Також в проекті передбачено облаштування з 2-го по 4-й поверхи, 12 однакових кімнат, із санвузлом і вбиральнею при кожній.

Крім того, листом № Кол-160/67-3 від 14.06.05р. начальник Головного управління МНС України в Одеській області повідомив ДБК «Відпочинок трудящих», що в кресленні генерального плану Робочий проект 3-х поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не показано сусідній житловий будинок з гаражем.

Розміщення 4-х поверхового будинку на вказаній земельній ділянці в межах існуючої забудови суперечить вимогам ДБН 79-92 та ДБН 360-92 **.

Одночасно повідомлено, що згідно ст. 37 Закону України «Про пожежну безпеку», питання пов'язані зі знесенням, перенесенням, переплануванням будівель, побудованих з порушеннями вимог пожежної безпеки, вирішуються місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування та судом (т.1, а.с. 195).

Таким чином, в матеріалах справи повністю знайшли своє підтвердження доводи позивачів про те, що діями відповідача ОСОБА_5 по будівництву спірного житлового будинку, порушуються вимоги ст. 6 Закону України «Про пожежну безпеку», ці дії загрожують членам кооперативу втратою їх власності, так як це будівництво ведеться з грубими порушеннями ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених Наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992р., №44.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг ДБК «Відпочинок трудящих» та ОСОБА_11, та про задоволення апеляційної скарги ОМР в повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційних скарг.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційні скарги ДБК «Відпочинок трудящих» та ОСОБА_4 слід задовольнити частково, оскільки вони ставлять питання про звільнення земельної ділянки, шляхом знесення стіни житлового будинку, який будує ОСОБА_5

Що стосується апеляційної скарги ОМР, то вона підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з цим, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із зобов'язанням відповідача ОСОБА_5 знести за свій рахунок самовільно збудованого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 113 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 18 кв.м., яка належить ОМР та перебуває в користуванні ДБК «Відпочинок Трудящих».

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати у справі, у в'язку з чим стягнути з ОСОБА_5, ІПН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 понесений нею судовий збір у сумі 148,20 грн. (т.1, а.с.4, 135, 211, 221, 242, т.3, а.с.231) та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 2000 грн. (т.2, а.с.235),на користь ДБК «Відпочинок Трудящих» - понесений ним судовий збір у сумі 316,20 грн. (т.1, а.с.59, 192, 230, 29, 32, т.3, а.с.226, т.4, а.с.106) та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 2206,80 грн. (т.3, а.с.145), та на користь ОМР -понесений нею судовий збір у сумі 172,05 грн. (т.3, а.с.198, 254).

Що стосується вимог представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення на користь його довірителя інших витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, то вони задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені письмовими доказами, які маються в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок Трудящих», представника ОСОБА_3- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити повністю.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2013 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_5, ІПН:НОМЕР_1, знести за свій рахунок самовільно збудований житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 113 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 18 кв.м., яка належить Одеській міській раді та перебуває в користуванні Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок Трудящих».

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 понесений нею судовий збір у сумі 148,20 грн. (сто сорок вісім гривень двадцять копійок) та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН:НОМЕР_1, на користь Дачно-будівельного кооперативу «Відпочинок Трудящих» понесений ним судовий збір у сумі 316,20 грн. (триста шістнадцять гривень двадцять копійок) та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 2206,80 грн. (дві тисячі двісті шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН:НОМЕР_1, на користь Одеської міської ради понесений нею судовий збір у сумі 172,05 грн. (сто сімдесят дві гривні п'ять копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук