Справа № 405/3739/16-ц
Провадження №2/405/632/16
У Х В А Л А

11 травня 2016 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Кіровоградської Державної нотаріальної контори, нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 Кіровоградської Державної нотаріальної контори, нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправною відмову - постанову про нотаріальну відмову від 01.07.2015 року нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 щодо вчинення нотаріальних дій на прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка на домоволодіння у приватну спільну частку 33/100 за адресою: м. Кіровоград вулиця 9-го Січня, 13, скасувати вказану постанову, а також зобовязати належного відповідача видати свідоцтво про спадщину за законом в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 09.07.2007 року на 33/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: вул. 9-го січня, 13 м. Кіровоград.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України, при цьому дотримання належної форми та змісту є гарантією реалізації особою права на предявлення позову.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, та відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 6 ст. 119 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч.1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Як вбачається з субєктного складу сторін позивач ОСОБА_1 предявила позов до двох відповідачів: ОСОБА_2 Кіровоградської Державної нотаріальної контори та нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, в свою чергу, статтею 32 ЦПК України визначено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Положеннями пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

В той же час, у позові позивачем поєднано декілька позовних вимог немайнового характеру, при цьому, із заявлених вимог є незрозумілим їх зміст, а так само є не зрозумілим до кого з відповідачів конкретно предявлено позовні вимоги, в звязку з чим позивачу, з урахуванням положень ст. 32 ЦПК України, необхідно розмежувати позовні вимоги до кожного з відповідачів окремо, зазначити правильне найменування одного з відповідачів, а саме: Кіровоградська міська державна нотаріальна контора № 1, замість зазначеного в позові ОСОБА_2 Кіровоградська Державна нотаріальна контора № 1, чітко викласти зміст позовних вимог, а також зазначити, якими діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача - ОСОБА_2 Кіровоградської Державної нотаріальної контори було порушено права позивача.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: не сплачений судовий збір за подання до суду позовних вимог немайнового характеру.

Зокрема, позивач пред'явив позов до суду, який містить дві позовні вимоги не майнового характеру, а саме: визнання протиправної відмови - постанови про нотаріальну відмову від 01.07.2015 року нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 щодо вчинення нотаріальних дій та про скасування постанови про нотаріальну відмову від 01.07.2015 року нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 щодо вчинення нотаріальних дій на прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка на домоволодіння у приватну спільну частку 33/100 за адресою: м. Кіровоград вулиця 9-го Січня, 13, а також позовна вимога про зобовязання належного відповідача видати свідоцтво про спадщину за законом в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 09.07.2007 року на 33/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: вул. 9-го січня, 13 м. Кіровоград.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Разом з тим, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір із змінами внесеними згідно з Законом України № 484 VIII від 22.05.2015 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати визначено в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви додана квитанція № 75 від 19.04.2016 року про сплату судового збору на загальну суму 551,20 грн. з визначеним у ньому призначенням платежу щодо сплати судового збору позивачем ОСОБА_1

Водночас, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 своєї постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за №10 роз'яснив, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема, в разі необхідності, отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

При цьому, з метою забезпечення виконання вимог Закону України «Про судовий збір» між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України укладено 26 серпня 2015 року угоду, за якою оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» та КП «ДСС», що забезпечило централізоване отримання виписок з Державної казначейської служби України з автоматичним приєднанням до них відомостей про сплату та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України при реєстрації платіжного документа в суді.

Разом з тим, під час перевірки зарахування сплаченого платіжним дорученням № 75 від 19.04.2016 року судового збору на загальну суму 551,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, встановлено, що зазначені грошові кошти надійшли до вказаного фонду по цивільній справі № 405/2810/16-2, провадження № 2/405/444/16, а тому в автоматизованій системі документообігу КП «Д-3», в пункті «Інформація про підтвердження сплати (повернення) судового збору з Казначейства», не міститься відомостей про зарахування судового збору, сплаченого у сумі 551,20 грн., які можна поєднати з обліково-статистичною картою на цивільну справу № 405/3739/16-ц; 2/405/632/16.

При цьому, встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.04.2016 року зокрема зобов'язано ГУ ДКСУ у Кіровоградській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 558 грн. 20 коп., сплачені при зверненні в суд відповідно до оригіналу квитанції № 75 від 19.04.2016 року.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати оригінал документу, що підтверджує зарахування сплаченого платіжним дорученням № 75 від 19.04.2016 року судового збору на загальну суму 551,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, по цивільній справі № 405/3739/16-ц; 2/405/632/16, а також сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн. зі іншу вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що даний позов подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, то відповідно до ст.121 ЦПК України він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Кіровоградської Державної нотаріальної контори, нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в ухвалі недоліки.

Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтею 119 ЦПК України, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подання протягом пяти днів з дня її отримання апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова