Дата документу 10.05.2016
Справа № 317/1739/15-ц
Провадження № 2/334/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016року Ленінський райсуд м.Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Махіборода Н.О.,

при секретарі - Кузьменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради про визнання незаконним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, який працював водієм пожежного автомобіля Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради, звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування наказу №18-к від 07.03.2015р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: за не повідомлення керівництва установи про виклик на пожежу, перебування у робочий час з явними ознаками вживання алкоголю, не здачу зміни, та залишення робочого місця раніше строку. За що позивачу була оголошена догана. Позивач ОСОБА_1 вважає наказ безпідставним, оскільки він не порушував трудової дисципліни, виконуючи покладені на нього обов'язки. А заявлені до нього претензії, які його принижують, вважає чіплянням до нього зі сторони нового керівника установи.

Представники позивача: ОСОБА_2, яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.06.2015р., та ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 06.08.2015р., підтримали позовні вимоги, посилаючись на те, що керівництво комунальної установи при притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності, повинні були послатися на конкретні пункти інструкції, порушені ОСОБА_1, тоді як, в наказі №18-к від 07.03.2015р., відносно позивача викладені загальні посилання на начебто здійснені ним порушення без підтверджуючих документів.

Тому, позивач та його представники наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме: визнанні незаконним та скасуванні наказу в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та стягненні моральної шкоди в сумі 2654гр., а також, покласти на відповідача судові витрати - суму судового збору.

Представники відповідача - ОСОБА_4, призначений на посаду начальника КУ «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради, розпорядженням голови райради №24-к від 10.12.2014р. та ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від 19.04.2016р., заперечували проти позовних вимог позивача, наполягаючи на тому, що відносно позивача законно та обґрунтовано винесений наказ №18-к від 07.03.2015р., про притягнення його до дисциплінарної відповідальності з винесенням догани, т.я. 07.03.2015р. було встановлено, що ОСОБА_1, який повинен був чергувати на зміні з 8 год. ранку 06.03.2015р. по 8 год. ранку 07.03.2015р., при виїзді за викликом на пожежу, не повідомив про це ні начальника МПК-1, ні начальника установи, про що було всіх повідомлено наказом по установі №5 від 27.01.2015р., крім того, під кінець зміни ОСОБА_1 знаходився на роботі з явними ознаками вживання алкоголю та покинув робоче місце раніше строку - о 7 год.30 хв., не здавши зміну наступному караулу, як зазначене у п.7 Наряду на службу, порушивши при цьому розпорядок особового складу чергових караулів пожежних команд Запорізького району, затвердженого начальником КУ «МПО» Запорізької райради 09.01.2015р. та п.п.8,9, п.20 Правил внутрішнього трудового розпорядку КУ «МПО», затвердженого 03.04.2013р.

За порушення, допущені позивачем, наказом №18-к від 07.03.2015р. були притягнуті до відповідальності з оголошенням догани, не тільки ОСОБА_1, а і його безпосередній начальник МПК-1 ОСОБА_6 - за низький контроль за особовим складом, та інструктор-пожежник ОСОБА_7, який разом з позивачем був на зміні. Свої порушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали та зробили висновки, а ОСОБА_1 за порушення дисципліни та невиконання розпоряджень начальника КУ «МПО», наказом №26к від 25.05.2015р. був звільнений з роботи з 26.05.2015р.

Крім того, порушення трудового розпорядку позивач допускав і раніше до винесення наказу №18-к від 07.03.2015р., і після винесення наказу, тобто, ігнорування ним наказів керівництва не є поодинокими випадками, на які неодноразово звертали увагу і його безпосередній керівник - ОСОБА_6 і начальник установи - ОСОБА_4, а саме: водій ОСОБА_1 допускав перевитрачання пального, через що, відмовлявся виїжджати за викликом на пожежу, халатно відносився до належного утримання автомобіля, через що, виникали несподівані ремонти, відмовлявся виконувати розпорядження його безпосереднього керівника - ОСОБА_6 щодо повідомлення його про виклики на пожежу.

У зв'язку з чим, представники відповідача просять суд відмовити позивачу в його позовних вимогах в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, його представників та представників відповідача, свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, позивач по справі, з 2003р. працював водієм пожежного автомобіля Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради. Наказом №26к від 25.05.2015р. він був звільнений з роботи з 26.05.2015р. на підставі ст.40 п.3 КЗпП України /а.с.5/.

Крім того, судом встановлено, що 07.03.2015р. було чергування ОСОБА_1 на зміні з 8 год. ранку 06.03.2015р. до 8 год. ранку 07.03.2015р., що підтверджується нарядом на службу 3-го караулу та розпорядком дня особового складу чергових караулів /а.с.47-48/. О 22 год. надійшов виклик на тушіння пожежі в с.Володимирівка, Запорізького району, про що зроблений запис в наряді. Після чого, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7- інструктором-пожежником, виїхали на пожежу, не повідомивши про це ні начальника МПК-1, ні начальника установи, про що було всіх зобов'язано наказом по установі №5 від 27.01.2015р. /а.с.60/. А також, прибувши на роботу о 7 год.10 хв. 07.03.2015р. начальник МПК-1 ОСОБА_6 застав ОСОБА_1, під кінець його зміни з явними ознаками вживання алкоголю. На зауваження безпосереднього начальника, як пояснив суду ОСОБА_6, той його «послав подалі» та покинув робоче місце раніше строку - о 7 год.30 хв., не здавши зміну наступному караулу.

Про ці обставини ОСОБА_6 написав доповідні на ім'я начальника КУ «МПО» ОСОБА_4./а.с.49-50/.

За порушення, допущені позивачем, наказом №18-к від 07.03.2015р. були притягнуті до відповідальності з оголошенням догани, не тільки ОСОБА_1 - водій пожежного автомобіля, а і його безпосередній начальник МПК-1 ОСОБА_6 - за низький контроль за особовим складом, та інструктор-пожежник ОСОБА_7, який разом з позивачем був на зміні /а.с.9/.

І ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були ознайомлені з наказом, однак, ОСОБА_1, як було встановлено в судовому засіданні, відмовився по телефону повернутися на роботу та ознайомитись з наказом про його покарання та відмовився надати письмові пояснення щодо подій, які сталися 07.03.2015р. Через це, були складені акти про відмову позивача від ознайомлення з наказом та про його відмову від надання пояснень /а.с.51-52/. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні начальник КУ «МПО» ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - інструктор з пожежної профілактики, які перебували в кабінеті начальника КУ «МПО» ОСОБА_4, та чули його розмову з позивачем по гучномовному зв'язку.

05.06.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування наказу №18-к від 07.03.2015р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: за не повідомлення керівництва установи про виклик на пожежу, перебування у робочий час з явними ознаками вживання алкоголю, не здачу зміни, та залишення робочого місця раніше строку. Позивач вважає наказ безпідставним, а представники відповідача наполягають на законності та обґрунтованості вищевказаного наказу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із змісту ст.147 КЗпП України, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Порушення трудової дисципліни визначається п.24 «Типових правил», як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Обсяг трудових обов'язків позивача міститься в Робочій інструкції водія пожежного автомобіля Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради від 09.02.2015р., з якою ОСОБА_1 був ознайомлений особисто /а.с.6/. Крім того, діяльність позивача регламентується «Правилами внутрішнього трудового розпорядку КУ «МПО» Запорізької міської ради», затвердженими 03.04.2013р. /а.с.33-59/.

А саме, в обгрунтування своїх доводів, представники відповідача посилаються на порушення позивачем розпорядку дня особового складу чергових караулів, відповідно до якого, зміна ОСОБА_1 07.03.2015р. закінчувалася у 8 год., тоді як, він покинув робоче місце в 7год.30хв. не здавши зміну.

На це зауваження позивач пояснив суду про те, що він міг спізниться на «маршрутку», тому, і вийшов з роботи раніше.

В п.7 Наряду на службу, зазначене про перебування ОСОБА_1 на робочому місці з явними ознаками вживання алкоголю /а.с.47-48/. Оскільки ОСОБА_1 відмовився в той день від медичного огляду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили у судовому засідлані факт перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані. Крім того, ОСОБА_6 пояснив суду про те, що ОСОБА_1 і раніше неодноразово був замічений на роботі у нетверезому стані, на зауваження він не реагував, або реагував нецензурною лайкою.

Крім того, в наказі №18-к від 07.03.2015р. зазначене про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7, отримавши виклик на пожежу в с.Володимирівське, не повідомили ні начальника КУ «МПО», ні начальника МПК про цей виклик, що унеможливлює проведення контролю за їх роботою. Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 порушили вимоги наказу №5 від 27.01.2015р. про зобов'язання водіїв пожежних машин не виїжджати з підрозділу без отримання дозволу начальника КУ «МПО» або начальника команди /а.с.60/. Даний наказ був обговорений 24.02.2015р. на загальних зборах трудового колективу МПК-1 та прийнятий до обов'язкового виконання /а.с.61-62/. А також, в Робочій інструкції водія пожежного автомобіля Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради від 09.02.2015р. зазначене: водій пожежного автомобіля підкорюється начальнику МПК, або старшому водію, він повинен доповідати начальнику КУ «МПО» або начальнику МПК про кожен виїзд автомобіля із підрозділу, добросовісно нести службу в наряді /а.с.6/.

Аналогічні зобов'язання покладаються на водія пожежного автомобіля Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради і п.20 Правил внутрішнього трудового розпорядку КУ «МПО», затвердженого 03.04.2013р., відповідно до яких: працівники зобов'язані сумлінно виконувати свої робочі обов'язки; забезпечувати щоб матеріальні ресурси, які йому доручені, використовувалися раціонально, ефективно та економно; своєчасно і точно виконувати рішення, розпорядження і вказівки свого керівництва /а.с.53-59/.

Проте, ОСОБА_1 проігнорував вимогу щодо сповіщення керівництва про виклик на пожежу, пославшись в судовому засіданні на те, що він не додзвонився до керівництва, і раніше це не робив, тому що в нього не завжди був з ними зв'язок.

А також, в наказі №18-к від 07.03.2015р. зазначене про те, що ОСОБА_1 залишив пожежний автомобіль, не поставивши до відому чергового водія ОСОБА_8, про те, що вийшов із ладу стартер. В судовому засіданні, допитаний свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він написав письмове пояснення ОСОБА_1 щодо прийняття від нього автомобіля в належному стані /а.с.8/ на прохання позивача, а фактично, дійсно 07.03.2015р. стартер автомобіля був несправний. Однак, при цьому, ОСОБА_8 зазначив, що стартер і раніше виходив із ладу і водії самі займалися його заміною.

Крім того, судом встановлено, що порушення трудового розпорядку позивач допускав і раніше до винесення наказу №18-к від 07.03.2015р., і після винесення наказу, тобто, ігнорування ним наказів керівництва не є поодинокими випадками, на які неодноразово звертали увагу і його безпосередній керівник - ОСОБА_6 і начальник установи - ОСОБА_4, і підтвердили у суді ОСОБА_9 - інструктор з пожежної профілактики та ОСОБА_7, який безпосередньо працював з позивачем, про що вони письмово зверталися з доповідними та поясненнями до керівництва, а саме про те, що: водій ОСОБА_1 допускав перевитрачання пального, через що, відмовлявся виїжджати за викликом на пожежу, халатно відносився до належного утримання автомобіля, через що, виникали несподівані ремонти, відмовлявся виконувати розпорядження його безпосереднього керівника - ОСОБА_6 щодо повідомлення його про виклики на пожежу /а.с.113-118/.

Згідно до вимог ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За вимогами ст.147,148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, яке оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. А у разі відмови працівника під підпису, або від надання пояснень - про це складається акт.

Згідно вимог ч.2 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, законодавець звертає увагу на те, що догана, це найменш суворий вид стягнення, який власник має право застосовувати за будь-яке порушення трудової дисципліни.

Доводи позивача та його представників про те, що порушення у наказі про покарання позивача викладені без посилань на пункти робочої інструкції та правил трудового розпорядку і без підтверджуючих документів, суд вважає такими, що не відповідають дійсності. Тому, досконально вивчивши всі надані сторонами докази та свідчення свідків, суд вважає, що доводи позивача є безпідставними, бо він притягнутий до дисциплінарної відповідальності законно та обґрунтовано, тому, його позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до Комунальної установи «Місцева пожежна охорона» Запорізької районної ради про визнання незаконним та скасуванні наказу №18-к від 07.03.2015р. в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене, протягом 10 днів, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ: