"27" квітня 2016 р. Справа № 363/1620/16-ц
УХВАЛА

27 квітня 2016 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

встановив:

ОСОБА_1 до пред'явлення позову звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом витребування від приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2 належним чином завіреної копії спадкової справи після майна її батька ОСОБА_3 померлого 25 листопада 2015 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 передбачає ймовірність складання спадкодавцем заповіту на користь невідомої особи. У разі наявності такого заповіту буде поданий позов про визнання його недійсним.

Отже за змістом заяви ОСОБА_1 хоче перевірити, чи міститься в матеріалах спадкової справи після померлого 25 листопада 2015 року ОСОБА_3 заповіт.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 1 і ч. 4 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, заподіяні у зв'язку із забезпеченням доказів.

Згідно ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається протягом п'яти днів з дня її надходження з повідомленням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз вказаних вище вимог закону дає підстави вважати, що, звертаючись із заявою про забезпечення доказів, особа вже повинна визначити цивільний спір та його суть, що виник між конкретними сторонами.

Згідно вимог ст.ст. 133-135 ЦПК України докази можуть бути забезпечені для розгляду конкретної цивільної справи, а не для перевірки можливого порушення прав особи, яке вона може передбачати для себе.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Саме в цьому звязку позовна заява подається протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів, а в разі неподання позовної заяви у зазначений строк застосовуються наслідки передбачені ч. 4 ст. 133 ЦПК України.

Крім того сторони судового процесу в поданій заяві не вказуються, хоча згідно ч. 2 ст. 135 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається з повідомленням сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Копії додатків у кількості цих осіб до суду не подано.

Обставини, що можуть бути підтвердженні доказами, які просить витребувати ОСОБА_1, в заяві не зазначаються.

Обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, в тому числі й після подання позовної заяви, в заяві не викладено.

Справа для якої потрібні ці докази та зміст позовної заяви, яка має бути предявлена протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів, також не вказуються.

Відтак відповідно до ст. 121 ЦПК України заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121, 134 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 і ст. 134 ЦПК України,

ухвалив:

заяву залишити без руху.

Для усунення зазначених недоліків надати строк до 16 травня 2016 року, але не пізніше 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя