Справа № 226/506/16-ц
Провадження № 2/226/320/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача Поповський А.А. (відсутній),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Димитров Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю до відповідача ОСОБА_4 міської ради, і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку від 20.06.1958 року, посвідченого Красноармійською нотаріальною конторою від 18.09.1958 року, реєстр № 9648, житловий будинок АДРЕСА_1), який належав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. В цьому будинку проживали та були зареєстровані: власник будинку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дружина власника будинку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2; син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. Зі слів ОСОБА_8 позивач дізналася, що з ними разом раніше проживав їх батько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, якому раніше належав вказаний будинок і який помер ІНФОРМАЦІЯ_11, після чого будинок став належати ОСОБА_8 та його матері. Батька свого співмешканця ОСОБА_8 позивач ніколи не бачила. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 була похилого віку, та за станом здоров'я вже сама була не спроможна доглядати за собою. ОСОБА_7 звернувся до позивача з проханням піклування за матір'ю, та за ним, як за співмешканцем. Тобто з початку 1994 року вони стали проживати однією родиною. Позивач повинна була доглядати за всіма членами сім'ї, годувати їх щодня, прибирати в будинку та на подвір'ї, слідкувати за їх охайністю, та якщо необхідно ремонтувати будинок. ОСОБА_8 часто зловживав спиртними напоями, тому всі дії та затрати покладалися на позивача, тобто позивач фактично виконувала опікунські обов'язки щодо нагляду за його матір'ю. Документи на будинок, а саме технічний паспорт та домову книгу позивачу особисто передав ОСОБА_8 в присутності його матері ОСОБА_6. Вони фактично уклали договір довічного утримання, згідно якого відчужувач передав їй у власність свій житловий будинок, який мав значну цінність, взамін чого позивач, як набувач, зобов'язалася забезпечувати відчужував а та членів його сім'ї утриманням та доглядом довічно, що позивач виконала в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 будучи у стані алкогольного сп'яніння скоїв злочин відносно своєї матері, в результаті чого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, а ОСОБА_7 за скоєння злочину, передбаченого ст. 101 ч.З КК України (в редакції 1960 року) було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Донецька, де він 14.10.1995 року помер. З початку 1994 року до теперішнього часу позивач мешкає в будинку за адресою: АДРЕСА_1. Дізнавшись про смерть ОСОБА_8, позивач залишилась проживати у будинку тобто добросовісно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом вже більш двадцяти років, сплачуючи комунальні послуги, слідкуючи за станом будинку та городом. Так як всі власники будинку померли, вона одна залишалася мешкати в цьому будинку. Всі комунальні підприємства, які надають послуги населенню саме з позивачем укладали угоди про надання усіх наявних комунальних послуг, які позивач протягом усього проживання в будинку сумлінно сплачувала. На теперішній час будинок за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки виконавчого комітету Димитровської міської Ради згідно Указу Президії Верховної Ради УРСР від 6 березня 1972 року № 422 міста Димитров і Новоекономічне Красноармійської міської Ради Донецької області об'єднані в одне місто Димитров. В реєстрації будинку позивачу відмовлено, так як позивач не є власником будинку розташованим за адресою : АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Просить суд, визнати за позивачем, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, обґрунтовуючи свою позицію обставинами викладеними у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача в суді підтримав вимоги позивача, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив що, в 1994 році, він мешкав разом з позивачем у «цивільному» шлюбі. Вони разом ходили в гості до ОСОБА_8. Потім позивач стала вживати спиртні напої і вони розійшлися. Позивач стала мешкати разом з ОСОБА_8 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_10 немає, він помер приблизно в 1995 році. Чув що той вбив свою матір, сидів в СІЗО і там помер. Про це йому розповіла позивач. ОСОБА_10 звали ОСОБА_11. Після смерті ОСОБА_8, позивач мешкала по АДРЕСА_1. Живе там позивач з 1994 року і по теперішній час. Він особисто неодноразово допомагав позивачу по господарству, допомагав розпилювати дрова.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та вона є сусідами по вул. Мухамадєєва. Позивач мешкає там з 1994 року. З початку позивач приходила в гості до ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9, а згодом почала проживати разом з ОСОБА_8. Потім в сім'ї ОСОБА_8 трапилося лихо, ОСОБА_8 вбив свою матір та його позбавили волі. З того часу позивач стала мешкати за адресою АДРЕСА_1 одна. На деякий час позивач від'їжджала на лікування, але потім повернулась до будинку. Позивач в даному будинку наводить потихеньку порядок. Там же позивач і зареєстрована.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила що, вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 вже сорок років. Знає всіх мешканців донної вулиці. Позивача по справі знає с 1991 року, як сусідку. Мешкає позивач за вищезазначеною адресою з 1994 року. Бачила, як працівники Димитровської міської ради привозили їй дрова для пічного опалювання. Бачила, як вона мешкала з одним чоловіком, потім з другим, потім з братом. Раніше вона працювала у відділі кадрів на шахті «Стаханова», а там в відділі механізації працювала позивач ОСОБА_1. Потім у цій родині трапилося лихо, після чого ОСОБА_8 позбавили волі. Часто бачить позивача у дворі коли прогулюється вулицею. Бачить включене світло в будинку та як опалюється зимою піч. Їй відомо, що позивач у даному будинку зареєстрована.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає встановленими у даному судовому провадженні наступні обставини.

За реєстраційними даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради до 1 січня 2013 року будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Димитровською державною нотаріальною конторою 21 травня 1998 року, реєстровий № 987. Станом на 17 лютого 2016 року відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою нерухомого майна: будинок АДРЕСА_1 у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, заборон відчуження об*єктів нерухомого майна та іпотек відсутні, що підтверджується інформацією КП «БТІ» від 16 грудня 2015 року № 302, інформаційною довідкою № 53394746 від 17 лютого 2016 року з відповідних Державних реєстрів, технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1, складеним за станом на 7 лютого 1980 року та 26 лютого 2016 року (а.с. 20, 25). Попередніми власниками у технічному паспорті від 7 лютого 1980 року на зазначене домоволодіння визначені ОСОБА_5 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 20 червня 1958 року, посвідченого Красноармійською держнотконторою 18 вересня 1958 року, реєстровий № 9648 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2-ю Красноармійською держнотконторою 15 грудня 1982 року, реєстровий № 3345 (а.с. 8, оборотна сторона).

Позивач ОСОБА_1 з 10 червня 1998 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується даними Димитровського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 17 лютого 2016 року № 43-359, штампом у паспорті позивача та відомостями з домової книги для прописки громадян за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24, 27-29, 48-58).

Дані щодо перейменування АДРЕСА_1 в виконавчому комітеті Димитровської міської ради відсутні, передані на зберігання до Державного архіву Донецької області, об*єднання в одне місто Димитров міст Новоекономічного та Димитрова у 1972 році підтверджено інформацією виконавчого комітету Димитровської міської ради від 8 грудня 2015 року № 02-43-2980/01 (а.с. 26). Оскільки документи державного архіву залишились в місті Донецьку на території не підконтрольній органам державної влади України Державним архівом Донецької області не надано даних щодо перейменування вищезазначених вулиць (а.с. 88).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 померли ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_13 відповідно, що підтверджується інформацією відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області від 16 квітня 2016 року № 513/03.2-28, копіями записів актів про смерть № 465 від ІНФОРМАЦІЯ_12, № 85 від ІНФОРМАЦІЯ_1, повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №№ 7, 7 від 16 та 29 квітня 2016 року (а.с. 65-69, 79-80).

За даними державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори, наданими станом на 21 квітня 2016 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11, спадкова справа не відкривалась. Заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувались. Після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрита 21 травня 1998 року спадкова справа за номером 175/1988 та передана на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчено Другою Красноармійською державною нотаріальною конторою 8 грудня 1984 року за реєстром № 1743 (а.с. 71-76). На майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 спадкова справа не відкривалась, заповіти від імені ОСОБА_8 не посвідчувались (а.с. 81-83).

Суду надані квитанції про оплату електроенергії з 19 жовтня 2011 року з відміткою про оплату цих послуг, складених на ім*я ОСОБА_6 (а.с. 1517), а квитанції про оплату збитків за актом 104373 від 21 грудня 2009 року, акт проведення експертизи лічильника електроенергії від 12 листопада 2009 року та повідомлення про підключення електроенергії, розрахунок суми нарахування по акту від 26 жовтня 2009 року складені на ім*я ОСОБА_1 (а.с. 18, 21, 23). Надані квитанції про оплату послуг з вивезення твердих побутових відходів за липень-жовтень 2011 року, договір № 554/2 від 27 травня 2011 року про надання послуг з вивезення твердив побутових відходів, квитанції за водопостачання від грудня 2012 - складені на ім*я ОСОБА_1 (а.с. 18-19, 22). Всі ці квитанції стосуються оплати послуг за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

При вирішенні даної справи суд враховує, що позивач є добросовісним набувачем спірної квартири, володіла спірною квартирою відкрито, не приховувала факт знаходження майна в її володінні, володіла спірною квартирою безперервно, починаючи з 1998 року і цей строк не переривався. Крім того, здійснювала заходи щодо збереження майна, покращення його стану шляхом виконання ремонтних робіт та несла витрати на оплату комунальних послуг на утримання спірного будинку, у зв*язку з чим суд вважає, що позивач довела факт набуття нею права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв*язку з чим вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статей 328, 344 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 11, 57, 208, 209, 212, 213-218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко