АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/604/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/104/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

з участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Рішенням Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що судом у порушення вимог ст. 146 ЦПК України не вирішено питання щодо примусових заходів для забезпечення проведення призначеної експертизи та не постановлено ухвали про примусовий привід відповідачки на проведення такої експертизи. Зазначає, що ОСОБА_3 двічі ухилялася від проведення експертизи, хоча він забезпечив її та малолітню дитину автомобілем та всім необхідним для поїздки в м. Київ.

ОСОБА_1 також вказує, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, що не було встановлено судом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній. Крім того, він пояснив, що причиною звернення його з позовом до суду про оспорювання батьківства стала заява відповідачки під час одного із сімейних конфліктів про те, що він не є батьком сина ОСОБА_5.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не могла зявитись на виклики експерта з поважних причин, а тому на підставі зібраних у справі доказів немає підстав для визнання факту відсутності кровного споріднення між позивачем і дитиною.

Судом установлено, що 16.02.2007 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 025943, виданим Шкроботівською сільською радою Тернопільської області, актовий запис № 1.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії I-ИД № 134633 від 01.06.2011 року та серії I-ИД № 169599 від 11.07.2013 року, виданими Шкроботівською сільською радою Шумського району (а.с. 9-10).

Рішенням Шумського районного суду від 22.07.2014 року стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 26.06.2014 року до настання повноліття дітей (а.с. 11).

Рішенням Шумського районного суду від 09.02.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

17 липня 2015 року позивач звернувся до суду із клопотанням про призначення по даній цивільній справі генотипоскопічної експертизи на предмет встановлення походження дитини (а.с. 22).

Ухвалою Шумського районного суду від 17.07.2015 року призначено генотипоскопічну експертизу, доручивши проведення її експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, що в м. Київ по вул. Докучаєвська, 4 (а.с. 27).

Зобов'язано позивача забезпечити транспортом та всім необхідним для транспортування ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в м. Київ для проведення експертизи у час, визначений експертами. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Згідно з повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 29.09.2015 року проведення експертизи методом ДНК-аналізу є неможливим, оскільки незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, сторони на відбір зразків крові не з'являлись (а.с. 42).

У зв'язку з цим ухвалу Шумського районного суду від 17.07.2015 року повернуто без виконання.

За поясненнями відповідачки в судовому засіданні вона відмовилась від поїздки на виклик експерта в звязку з тим, що позивач не створив належних умов для перевезення малолітньої дитини в м. Київ для проведення генотипоскопічної експертизи.

Апеляційним судом установлено, що сторони не виконали вимог ухвали колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області від 13.01.2016 року про призначення в справі судової генетичної експертизи, якою їх було зобовязано одночасно з дитиною зявитись на вимогу експерта до експертної установи. Вони двічі: 26.02.2016 року та 07.04.2016 року на виклики експерта до експертної установи для відбору зразків крові не зявились.

Причиною неявки відповідачки разом з дитиною до експертної установи є погіршення стану її здоровя на пізньому терміні вагітності, перебування її та дитини на стаціонарному лікуванні в Шумській центральній районній лікарні, що стверджується поданими сторонами в суді апеляційної інстанції довідками: Шумської ЦРЛ за № 91 від 01.04.2016 року, за № 60 від 01.03.2016 року, за № 95 від 08.04.2016 року, поліклініки Шумської ЦРЛ за № 288/6 від 02.03.2016 року, сільського голови Шкроботівської сільської ради за № 60 від 24.02.2016 року та за № 216 від 06.04.2016 року.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позову, оскільки висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами ст. 212 ЦПК України. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження його позову про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позивачем не подано, а судом не здобуто. Крім того, судом установлено, що відповідачка не зявилась на виклики експерта з поважних причин.

Колегія суддів уважає рішення обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст. 136, ч.ч. 1, 2 Сімейного кодексу України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно зі ст.ст. 143, ч. 1; 146 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що в діях відповідачки відсутнє ухиляння від участі в експертизі, оскільки позивачем не створено належних умов для транспортування малолітньої дитини до м. Київ для проведення судово-генетичної експертизи, що унеможливило її проведення.

Статтею 3 Конвенції Про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року та ратифікованою постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-XII, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Апеляційним судом також не встановлено факту ухилення відповідачки від проведення експертизи, оскільки причиною неявки відповідачки разом з дитиною до експертної установи є погіршення стану її здоровя на пізньому терміні вагітності, перебування її та дитини на стаціонарному лікуванні в Шумській центральній районній лікарні.

У звязку з тим, що відповідачка не зявилась на експертизу з поважних причин, будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо припинення шлюбних відносин між сторонами на час зачаття сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачем не подано, а судом не здобуто, колегія не може визнати факт відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною в звязку з недоведеністю такого факту.

Колегія не знаходить підстав для примусового приводу відповідачки на проведення судово-генетичної експертизи, оскільки за змістом ч.2 ст.146 ЦПК України суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства.

Апеляційною інстанцією враховується також як вік і стан здоровя дитини, так і стан здоровя матері, яка знаходиться на пізній стадії вагітності, що унеможливило на час розгляду справи провести судову генетичну експертизу.

Таким чином, колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8