Справа № 308/3099/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

08 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та про виселення з приміщення для тимчасового проживання військовослужбовців Міністерства оборони України за апеляційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

13 березня 2014 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве Міністерства оборони України звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та про виселення з приміщення для тимчасового проживання військовослужбовців Міністерства оборони України.

Позов мотивував тим, що у відповідності до розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 09.12.2005 р. № 303/18/2050 та директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.12.2005 р. № 248/4/1837 «Про передачу з бухгалтерського обліку військових частин на бухгалтерський облік квартирно-експлуатаційних відділів, квартирно-експлуатаційних частин районів нерухомого майна Міністерства оборони України», будівлі, які розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 , будівля № НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 , в 2006 році були зараховані на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве.

В кімнаті № 3-4, будівлі № 3, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , на території військової частини НОМЕР_3 , в приміщенні казарменно-житлового фонду КЕВ м. Мукачеве, яке по облікових даних квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве рахується як казарма військової частини НОМЕР_3 , проживає ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 Будівля АДРЕСА_2 , не має статусу житлового будинку.

Відповідачі заселилися в дане нежитлове приміщення будівлі № 3, військового містечка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_3 до 2006 року, тобто до передачі будівлі на баланс КЕВ м. Мукачеве від в/ч НОМЕР_3 .

На даний час відповідачі ніяких відносин до Збройних Сил України та Міністерства Оборони не мають й безпідставно утримують вищезазначене нежитлове службове приміщення у казарменно-житловому фонді КЕВ м. Мукачеве.

За твердженням ОСОБА_1 , дозвіл на заселення і користування нежилим приміщенням йому надав командир військової частини, однак офіційних документів, що підтверджують даний факт, відповідачами не надано. Крім того, дана посадова особа, як встановлено ст. 59 «Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України», не має повноважень щодо заселення військовослужбовців як у жилі, так і у нежилі приміщення, які належать Міністерству оборони України.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд ухвалити рішення про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням для військовослужбовців МО України в будівлі № 3, військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , кімнати 2-3, та зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити нежитлове приміщення в будівлі № 3, військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , кімнати 2-3.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення, кімнати 3-4, в штабі в/ч НОМЕР_3 , казарменно-житлового фонду МО України, підпорядкованого КЕВ м. Мукачеве, які використовуються для тимчасового проживання військовослужбовців ЗС України, за адресою: АДРЕСА_1 , будівля, 3, військового містечка № НОМЕР_1 , в решті позовні вимоги залишив без змін.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 4 лютого 2016 року в задоволенні позову квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та про виселення з приміщення для тимчасового проживання військовослужбовців Міністерства оборони України відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, позивач просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що факт звільнення відповідача ОСОБА_1 із лав збройних сил України за вироком суду позбавив його, а разом з ним і членів його сім`ї, права на проживання у службовому приміщенні для тимчасового проживання військовослужбовців ЗСУ та на отримання іншого житла від МОУ. Позивач неодноразово попереджав відповідачів про необхідність звільнити кімнати № 3 і АДРЕСА_4 , які належать Міністерству оборони України та перебувають в оперативному управлінні КЕВ м. Мукачеве на праві державної власності.

Представник позивача Соскида П.Ю. підтримав апеляційну скаргу.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоч про час і місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності нез`явившихся осіб.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спеціальним нормативно-правовим актом, який детально регулює порядок обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов (військовослужбовців), та отримання ними житла, є «Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яка затверджена наказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737 та безпідставно не застосував положення її до спірних правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням та зобов`язання відповідачів звільнити приміщення, позивач в основному посилається на ст.ст. 72, 118, 119, 124 ЖК України, якими визначено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, користування службовими жилими приміщеннями, виселення з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, а також на положення ст. 400 ЦК України щодо обов`язку недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності чи інше право або яка є добросовісним володільцем та виходив з того, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту своїх порушених прав.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Частиною 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтями 58 та 129 ЖК України передбачено, що ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними забезпечуються службовим жилим приміщенням, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках.

Пунктами 5.10 та 13.2 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої Міністерством Оборони України 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337 передбачено, що особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

За організацію контролю та правильність ведення в гарнізоні обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, а також дотримання законності під час розподілу жилих приміщень відповідають керівник та відповідні посадові особи КЕВ (КЕЧ) району.

Встановлено, що у відповідності до розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 09.12.2005 р. № 303/18/2050 та директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.12.2005 р. № 248/4/1837 «Про передачу з бухгалтерського обліку військових частин на бухгалтерський облік квартирно-експлуатаційних відділів, квартирно-експлуатаційних частин районів нерухомого майна Міністерства оборони України», будівлі, які розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі будівля АДРЕСА_5 , в 2006 році були зараховані на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве.

Встановлено, що кімнатах № 3-4, будівлі № 3, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , на території військової частини НОМЕР_3 , в приміщенні казарменно-житлового фонду КЕВ м. Мукачеве, яке по облікових даних квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве рахується як казарма військової частини НОМЕР_3 , проживає ОСОБА_1 , який проходив службу у Збройних Силах України у вказаній військовій частині, його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ..

З наданого суду договору найму жилого приміщення вбачається, що 7 грудня 2006 року між КЕВ м. Мукачеве та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір найму жилого приміщення, відповідно до якого наймачеві ОСОБА_1 здано в користування жиле приміщення, квартиру з двох жилих кімнат по АДРЕСА_1 .

Згідно індивідуальної картки обліку, форма 400, будівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 12) та інформаційної довідки позивача (а.с.123) станом на 1 грудня 2015 року згідно інвентаризаційних відомостей казарменно-житлового фонду КЕВ м. Мукачеве по Ужгородському гарнізону за військовою частиною НОМЕР_4 (медрота) закріплене військове містечко № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . На території даного військового містечка знаходиться будівля № 44/3 штаб, в т. ч. медсклад. Приміщення другого та третього поверхів будівлі використовуються для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей.

Таким чином, 7 грудня 2006 року, без відповідної правової підстави, між КЕВ м. Мукачеве та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір найму жилого приміщення на невизначені приміщення на другому поверсі будівлі №3 штабу, в тому числі медскладу, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , які не мають статусу житла чи гуртожитку, тобто наймачу ОСОБА_4 здано в користування жиле приміщення, квартиру з двох жилих кімнат, без зазначення номера квартири, за адресою військової частини по АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно до наказу начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве від 09.12.2011 р. № 227 «Про анулювання договорів найму, укладених з мешканцями, які проживають у будівлі переобладнаній для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей», анулювано договори найму старого зразка тих мешканців, з якими укладені угоди найму на нежитлові приміщення нового зразка (а.с. 61).

Згідно акту підтвердження фактичного (не)проживання осіб, за якими закріплено кімнати в приміщеннях, що використовуються для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 більше півроку не проживає у нежитловому приміщенні за вищевказаною адресою. В даному приміщенні залишились проживати дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , які безпідставно, без жодних правовстановлюючих документів утримують кімнату № 3-4. Факт не проживання відповідача ОСОБА_1 у вищевказаній кімнаті підтверджується актом КЕВ м. Мукачеве від 28.01.2014 р..

З наданих позивачем актів підтвердження фактичного (не)проживання осіб, за якими закріплена кімната в приміщенні, яке використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей від 29.01.2014 р., 21.10.2014 р. та 27.10.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , військового містечка № НОМЕР_1 будівлі № 3, не проживає, за адресою військової частини ОСОБА_1 зареєстрований до 7 березня 2009 року, кімнату утримує колишня дружина дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , які з 5 травня 2010 року зареєстрували своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 . (а.с. 50, 99).

Наказом командира військової частини № НОМЕР_4 від 7 жовтня 2010 року № 215 ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23 вересня 2010 року № 463 у запас за підпунктом «є» частини 6 (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили 23 липня 2010 року) з 5 жовтня 2010 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.128).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України, на які позивач посилається в позовній заяві, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказаних вище вимог закону суд першої інстанції не врахував при ухваленні рішення та прийшов до хибного висновку про обрання позивачем невірного способу захисту своїх порушених права

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що відповідачі без відповідної правової підстави користуються спірними кімнатами на території військової частини, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково, усунути квартирно-експлуатаційному відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України перешкоди в користуванні нежитловими приміщеннями в будівлі 3, військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , кімнати 3-4, зобов`язавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити вказані нежитлові приміщення.

За таких обставин та на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України необхідно стягнути понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору по 540 грн. 53 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 лютого 2016 року скасувати.

Позов задовольнити.

Усунути квартирно-експлуатаційному відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України перешкоди в користуванні нежитловими приміщеннями в будівлі 3, військового містечка № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , кімнати 3-4, зобов`язавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити вказані нежитлові приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України судовий збір по 540 грн. 53 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: