Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна.

Посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 серпня 1992 року по 18 жовтня 2013 року. В період шлюбу народились донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає окремо.

В період шлюбу вони за спільні кошти 22 квітня 2009 року придбали домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1; гараж в ГСК «Авіатор», прицеп на автомобіль, автомобіль «Нива», мопед «Simple», велосипед «Аіст». Крім того, в будинку ними було придбано за спільні кошти газові плити в кількості 3 штуки, загальною вартістю 1500,00 грн; холодильник «Днепр» 2 шт., загальною вартістю 1 200 грн, кухонний гарнітур загальною вартістю 600,00 грн; набір м'яких меблів диван+два крісла, загальною вартістю 800,00 грн; два крісла загальною вартістю 400,00 грн; стіл-книжка загальною вартістю 100,00 грн.; ліжко - 2 шт., загальною вартістю 1200,00 грн; стіл обіденний - 3 шт., загальною вартістю 600,00 грн; стільці у кількості 6 шт., загальною вартістю 300,00 грн; стіл письмовий, загальною вартістю 80,00 грн; піаніно загальною вартістю 300,00 грн; табуретки - 4 шт., загальною вартістю 100,00 грн; швейна машинка з ножним приводом загальною вартістю 200,00 грн; журнальний столик загальною вартістю 100,00 грн; килим - 2 шт., розміром 3х4м - 550 грн кожен, загальною вартістю 1100 грн; килим - 2 шт., розміром 2х1,5м - 250,00 грн кожен, загальною вартістю 1100,00 грн; палас загальною вартістю 200,00 грн; шафа тридверна, загальною вартістю 150,00 грн; тумба під телевізор загальною вартістю 50,00 грн; мікрохвильова піч «Електролюкс», загальною вартістю - 700,00 грн; пральна машинка «Самсунг», загальною вартістю 2 100,00 грн; пральна машинка «Киргизія» загальною вартістю 300,00 грн; сокочавилка загальною вартістю 250,00 грн.; комп'ютер вартістю 1 800,00 грн; принтер загальною вартістю 550,00 грн; телевізор «Самсунг» загальною вартістю 900,00 грн; морозильна камера загальною вартістю 400,00 грн; зварювальний апарат вартістю 600,00 грн; електронасос вартістю 200,00 грн.; газова колонка «Аміна», вартістю 800,00 грн; бензопила вартістю 600,00 грн; електрична дриль вартістю 300,00 грн; електрична болгарка вартістю 300,00 грн, загальна вартість майна 19 880,00 грн.

Гараж, розташований в ГБК «Авіатор» вартістю 18 000 грн; прицеп на автомобіль - 2 000,00 грн; автомобіль «Нива», державний номерний знак 682-65АА вартістю 18 000 грн; мопед «Simple», вартістю 2 000 грн; велосипед «Аіст» - 600,00 грн.

Відповідач в добровільному порядку не бажає ділити спільне майно, тому позивач просила суд провести поділ домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 40 кв. м, літня кухня з тамбуром «Б», гараж «В», вбиральня «Д», сарай «Г», водоколонка, вимощення та огорожа, що є спільною власністю, виділивши позивачу 3/4 частини домоволодіння, а відповідачу 1/4 частину домоволодіння, визнавши право власності кожного на його частку.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 40 кв. м; літню кухню з тамбуром літ. «Б», гараж літ. «В», вбиральню літ. «Д», сарай літ. «Г», водоколонку, вимощення та огорожу.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 40 кв. м; літню кухню з тамбуром літ. «Б», гараж літ. «В», вбиральню літ. «Д», сарай літ. «Г», водоколонку, вимощення та огорожу.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи за кожною стороною право власності на Ѕ частини спірного домоволодіння, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спірне майно, а саме: будинок № АДРЕСА_1, було придбано сторонами у період шлюбу, тому воно є їх спільною сумісною власністю. В своїй позовній заяві позивачка ставила питання щодо поділу саме будинку, хоча і перерахувала та зазначила інше спільне майно, однак не ставила питання щодо його поділу.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка та відповідач з 22 серпня 1992 року по 18 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 5, 6).

Під час перебування у шлюбі сторонами 22 квітня 2009 року згідно з договором купівлі-продажу було спільно набуто будинок АДРЕСА_1, власником вказаного будинку є позивач ОСОБА_3 (а. с. 13, 14-16).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо поділу спільного нажитого майна, а саме: будинку № АДРЕСА_1, щодо якого було заявлено позовні вимоги, оскільки між сторонами не укладалось будь-якого договору про набуте майно, воно належить їм у рівних частках (по Ѕ частині кожному). Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не заявлялись позовні вимоги щодо поділу іншого набутого майна за період шлюбу, окрім спірного домоволодіння.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік