Справа № 495/2081/16-ц
рішення
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, а саме уточнивши позовні вимоги просить суд:
розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 19.10.2002 року Петрівською Другою сільською радою Тарутинського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення актів зроблено запис № 6;
встановити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач надала в судове засідання заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання надав заяву, відповідно до якої заперечень проти позову не має, просить справу розглянути у його відсутність.
Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 19.10.2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Петрівською Другою сільською радою Тарутинського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення актів зроблено запис № 6.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження (копія) серії НОМЕР_1 .
В позовній заяві позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, будь-які відносини між сторонами припинені та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу ізОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом при розгляді матеріалів справи також було встановлено, що згідно до договору від 12.03.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю., між сторонами було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини після розірвання шлюбу.
П.п. 1.1.2 договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, передбачено, що відповідно до попередньої домовленості та в результаті виявлення спільної волі, дослухаючись до волевиявлення дитини, батьки вирішили, що їх дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживатиме разом із батьком ОСОБА_2 та місцем проживання дитини вважатиметься місце проживання батька дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
На підставі вищевикладеного, враховуючі вказані обставини котрі повністю доведені доказами, наявними в матеріалах справи, тим що позов визнано відповідачем в повному обсязі, суддя вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115, 160 СК України, ст.ст. 130, 174, 213-215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 19.10.2002 року Петрівською Другою сільською радою Тарутинського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення актів зроблено запис № 6.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з її батьком ОСОБА_2 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: