Справа № 754/4461/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище зазначеним позовом.

Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на спірний автомобіль, заборону ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам відчужувати автомобіль, передання спірного автомобілю їй на зберігання.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Свою заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує існуванням, на її думку, ризику того, що відповідач реалізує спірний автомобіль.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене в заяві позивача обґрунтування не надає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

До заяви не додано доказів на підтвердження того, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження саме спірного автомобіля, адже в наданих заявником матеріалах справи присутні витяги щодо продажу автомобіля з іншими державними номерами.

Крім того, заявником не обґрунтовано необхідності в застосуванні саме визначених в заяві способів забезпечення позову, зокрема передання їй автомобілю на зберігання.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.151 - 153, 210, 294 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: