Справа № 127/7872/16-ц
УХВАЛА

12 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/7872/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вищезгаданого позову, зазначивши, що у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач до набрання законної сили судовим рішенням може відчужити або приховати належне йому майно та грошові кошти, а тому, на думку позивача, можуть виникнути труднощі або виявитись неможливим виконання рішення суду, в силу чого, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_3.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові матеріали справи, вважаю, що заява є необгрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено слідуючі види забезпечення позову: накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зміст позовної заяви зазначає, що предметом позову є вимога про стягнення з відповідача коштів у розмірі 217770 грн. 00 коп., при цьому, заявник просить суд накласти арешт на все майно та кошти відповідача, не надаючи доказів наявності в відповідача коштів, їх місцезнаходження, а також не надає доказів належності відповідачу майна та доказів вартості відповідного майна, що позбавляє суд додержатись принципу співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами і виконати норму ч 3 ст. 152 ЦПК України, а саме: види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, крім того заявник не надав суду жодного доказу про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, посилаючись лише на власні припущення, що не може взятись до уваги судом, в силу чого, суд вважає заявлену вимогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпеченні позову по справі № 127/7872/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя