Справа № 459/2343/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2460/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.,

суддів: Ванівського О.М., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

16 травня 2014 року позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення на його користь з відповідачів заборгованості за кредитним договором № CGVOJ6/1 від 2 липня 2007 року в сумі 300 677,32 доларів США, що за курсом 11,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 6 травня 2014 року складає 3 448 641,37 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № CGVOJ6/1 позичальник отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США на термін до 1 липня 2010 року, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлені кредитним договором. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 6 травня 2014 року позичальником допущено заборгованість у розмірі 300 677,32 доларів США, яка складається з наступного: 40 000 доларів США - заборгованість за кредитом; 75 053,91 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 10 225,66 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 175 397,75 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 2 липня 2007 року укладено договір поруки з ОСОБА_4 Вважає відповідачівсолідарними боржниками. Просить позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CGVOJ6/1 від 2 липня 2007 року в сумі 300 677,32 доларів США, що еквівалентно 3 448 641,37 грн. З кожного із відповідачів стягнуто на користь позивача по 1 887,90 грн. сплаченого судового збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування судом обставин справи. Вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає на неповідомлення його як відповідача про час та місце розгляду справи судом. Внаслідок такого процесуального порушення він був позбавлений можливості надати належні та допустимі докази для зясування всіх обставин, які мають значення для справи. Суд не врахував, що відповідачі здійснювали оплату для повернення кредитних коштів. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Оскаржуване рішення суду переглядається в частині задоволених позовних вимог щодо ОСОБА_4 В іншій частині рішення не оскаржене і не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, оскільки з висновками суду в частині стягнення заборгованості з поручителя погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 2 липня 2007 року ОСОБА_5 уклав з позивачем кредитний договір № CGVOJ6/1. Предметом договору є кошти в сумі 40 000 доларів США, надані на термін до 1 липня 2010 року включно у вигляді поновлюваної кредитної лінії. Згідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_5 повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Для забезпечення виконання зобовязаннь за вказаним кредитним договором 2 липня 2007 року було укладено договір поруки № CGVOJ6/1 з ОСОБА_4 За умовами договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Позивач свої зобовязання за цим договором виконав у повному обсязі.

Позичальник належним чином не виконував умов договору, щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту та відсотків за кредитним договором у встановлені строки не вносив.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 6 травня 2014 року за відповідачем ОСОБА_5 рахується заборгованість у розмірі 300 677,32 доларів США, яка складається з: 40 000 доларів США - заборгованість за кредитом; 75 053,91 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 10 225,66 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 175 397,75 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

7 травня 2014 року позивач надіслав відповідачу ОСОБА_4 повідомлення №30.1.0.0/2-008 про усунення порушень умов кредитного договору № CGVOJ6/1 від 2 липня 2007 року з вимогою про погашення заборгованості. Ця вимога не виконана.

Відповідно до ст.ст. 1054,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредити і сплатити проценти, визначені у договорі.

Згідно зі ст.ст. 553,554,555,629,526 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватись належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржником, та кредитором боржника.

Відповідно до п.12 договору поруки, укладеного з ОСОБА_4, порука припиняється після закінчення 18 місяців з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Частиною 4 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порука - це строкове зобовязання і сплив строку поруки припиняє субєктивне право кредитора на задоволення його вимог до поручителя. Такий строк не може бути призупинений, перерваний чи відновлений, або змінений за домовленістю сторін договору. Настання такого строку припиняє права кредитора та обовязок боржника за договором.

Припинення поруки зі спливом строку, встановленого в договорі поруки позбавляє можливості кредитора звернутися із вимогою до поручителя про виконання його зобовязання за договором поруки у звязку з припиненням такого зобовязання поручителя.

Зобовязання поручителя ОСОБА_4 за договором поруки припинилися з 2 січня 2012 року - після спливу 18 місяців з моменту, коли кредит повинен був бути поверненим (1 липня 2010 року). Позивач звернувся з позовом до суду 16 травня 2014 року. Відтак, на час звернення до суду з позовом договір поруки був припиненим, що не взяв до уваги суд першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на не звернув уваги на те, що зобовязання поручителя є припиненими.

На підставі аналізу наявних у справі доказів колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору у звязку із припиненням зобовязань ОСОБА_4 за договором поруки.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № CGVOJ6/1 від 2 липня 2007 року ухвалене при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права; тому оскаржуване рішення у зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_4 не підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 серпня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № CGVOJ6/1 від 2 липня 2007 року в сумі 300 677,32 доларів США, що еквівалентно 3 448 641,37 грн.; та 1 887,90 грн. судового збору, - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішенняапеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: