АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, та за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Просив стягнути з відповідача інфляційні витрати та три відсотки річних за період невиконання грошового зобов'язання з 01.04.2007 року по 01.10.2015 року в розмірі 113 545 грн. 84 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 34 569 грн. 08 коп., 3% річних в розмірі 4 548 грн. 29 коп., а всього 39 117 грн. 38 коп.

В решті позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Альтаір-2003» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, заперечивши проти апеляційної скарги ТОВ «Альтаір-2003».

Представники ТОВ «Альтаір-2003» вимоги поданої апеляційної скарги підтримали, заперечивши проти апеляційної скарги ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляційну скаргу ТОВ «Альтаір-2003» слід відхилити.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача, пред'явлені ним в межах строку позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 31 травня 2005 року на підставі видаткової накладної № РН-01945, ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» одержав у АТЗТ «Автотехсервіс» паливно-мастильні матеріали вартістю 50 536 грн. 64 коп.

03 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АТЗТ «Автотехсервіс» укладено договір, за яким товариство передало позивачу право вимоги виконання ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» грошового зобов'язання.

22березня 2007 року ОСОБА_1 направив на адресу ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» вимогу просплату 50 536 грн. 64 коп.

ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» борг не сплатило.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено. Рішення суду набрало законної сили.

28 січня 2008 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

Постановою ВДВС Бродівського РУЮ від 23 грудня 2008 року виконавчий лист повернуто заявнику.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 6 червня 2013 року на користь ОСОБА_1 з України стягнуто компенсацію в розмірі 1 500 євро у зв'язку із невиконанням рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та зобов'язано виконати зазначене рішення (а.с. 12-22).

Відповідач є правонаступником ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс».

Позивач звернувся в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2013 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою ВДВС Бродівського РУЮ від 22 жовтня 2013 року 2013 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті виконавчого листа про стягнення з ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» на його користь 50 536 грн. 64 коп., у зв'язку із закінченням строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою ВДВС Бродівського РУЮ відкрито виконавче провадження.

Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року замінено сторону виконавчого провадження з ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс» на правонаступника ТОВ «Альтаір-2003».

06 жовтня 2015року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року відповідачем виконано.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача інфляційні витрати та три відсотки річних за період невиконання грошового зобов'язання з 01.04.2007 року по 01.10.2015 року в розмірі 113 545 грн. 84 коп.

За змістом ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Період невиконання грошового зобов'язання становить з 01.04.2007 року (через сім днів від дня пред'явлення вимоги) по 01.10.2015 року (реальне виконання зобов'язання).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактичні обставини тривалого невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року встановлені рішенням Європейського суду з прав людини від 6 червня 2013 року.

Вказаним рішенням стягнуто на користь позивача компенсацію в розмірі 1 500 євро у зв'язку із невиконанням рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та зобов'язано виконати зазначене рішення.

Колегія суддів вважає, що тривалим невиконанням рішення суду було порушено право позивача на очікування виконання рішення суду в межах розумних строків ( ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ).

Виходячи із змісту порушеного права, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Протилежний висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 100 648 грн. 74 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 12 897 грн. 10 коп., а всього 113 545 грн. 84 коп.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Альтаір-2003» про те, що майно, яке перейшло товариству на підставі передавального акту від ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс», відчужено, а тому товариство не є належним відповідачем, колегія суддів оцінює критично, оскільки апелянт є правонаступником ДП ВТЦ «Підкаміньсервіс», а останнє не виконало зобов'язання перед позивачем щодо сплати 50 536 грн. 64 коп.

Доводи ТОВ «Альтаір-2003» про те, що товариству не було відомо про відкриття виконавчого провадження та про заміну сторони виконавчого провадження, не впливають на обґрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність позовних вимог, в зв'язку із тим, що на час пред'явлення даного позову заборгованість товариством була сплачена, колегія суддів відхиляє, оскільки товариством порушено грошове зобов'язання, що є підставою для стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду від 12 лютого 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в розмірі 100 648 грн. 74 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 12 897 грн. 10 коп., а всього 113 545 грн. 84 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-2003» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 135 грн. 46 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук