Справа № 296/7169/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Житомирська міська рада, Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство №13» про усунення перешкод в користуванні спільним майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого уточнив (а.с.55-56), та в обгрунтування якого зазначив, що він разом з дружиною та дочкою на підставі ордеру проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка складається з однієї кімнати площею 11,8 кв.м, при цьому в спільному користуванні квартир №№78-84 перебувають коридори ІІ і ІІІ площею 46,2 кв.м. та кухня 19 кв.м. Нещодавно позивачеві стало відомо, що відповідачі самостійно перекрили йому та іншим сусідам доступ до приміщення спільної кухні, перегородивши її гіпсокартонною стіною та дверима. Оскільки позивач та члени його родини не мають можливості приготувати собі їжу, помити посуд та користуватися іншими функціональними можливостями кухні, просив зобов"язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні спірною кухнею шляхом облаштування спільного входу та знесення незаконно зведеної гіпсокартонної стіни, яка ділить її навпіл.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідачів заперечила проти задоволення позову за безпідставністю.

Представник Житомирської міської ради до суду не з»явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник КП «ВЖРЕП №13» Житомирської міської ради в судове засідання також не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов вважає таким, що підлягає до задоволення.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що тривалий час проживають із своїми сім"ями в квартирах 83 та 84 по вул.Космонавтів, 18/9 в м.Житомирі, вселилися на підставі ордерів у гуртожиток, згодом гуртожитку було надано статус житлового будинку. На поверсі одна кухня, тому завод додатково видав відповідачам ордер на 36,8 кв. м. площі на кожну сім"ю в приміщенні, яке за часів гуртожитку використовувалося як кухня, однак ніде не зазначено, що це кухня. Свідки також заперечили зведення спірної стіни та вказали, що ця стіна зведена підприємством (заводом «Хімволокно»), як і всі стіни в гуртожитку, після надання останньому статусу житлового будинку. Також свідки зазначили, що усім жильцям за їхніми заявами надавалася додаткова житлова площа за рахунок загальних приміщень, а саме кладових, прохідних коридорів, «постірочних» тощо та вказали, що позивачеві та його дружині це було достовірно відомо. При цьому вказали, що ОСОБА_1 досить тривалий час, більше десяти років, у належній їм кімнаті не проживали, хоча навідувалися до неї, робили ремонт та селили квартирантів, але жодного разу не зверталися до відповідачів із претензіями стосовно спірної кухні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що на підставі ордеру у 1993 році разом із сім"єю вони вселилися в кімнату в гуртожитку, деякий час там жили, але останніх років десять там не проживають, але постійно навідуються, сплачують за комунальні послуги, селять там квартирантів, робили ремонт. Приблизно в 2006 чи 2007 році від сусідів дізналися, що між мешканцями розподіляють додаткову житлову площу за рахунок загальних приміщень, а саме кладових, прохідних коридорів, «постірочних» тощо. Вона зверталася із відповідними заявами до адміністрації заводу, однак, їй було відмовлено у наданні додаткової площі, так як усе було зайнято. Відповідачі зайняли спірну кухню та виставили її стіл у коридор, вона зверталася з усними проханнями допустити її на кухню до відповідачів, однак ті відмовили, мотивуючи тим, що їм на вказану площу видано ордери. З тих пір вона приходила у гуртожиток, однак кухнею не користувалася, бо там стояли двері. З того часу і до 2015 року ні вона, ні її чоловік не зверталися ні до адміністрації заводу, ні до міськвиконкому з приводу порушення їх прав, а лише в 2015 році звернулися до суду з цим позовом.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що їй так само, як позивачу та відповідачам, було відомо про розподіл у 2006 році заводом «Хімволокно» загальних приміщень будинку, однак вона сама відмовилася від тієї частини, яку їй пропонували, оскільки вона їй не підходила. Також вказала, що всім на поверсі, в тому числі і подружжю ОСОБА_5, відомо, що приміщенням спірної кухні користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Крім того свідок вказала, що ОСОБА_5 тривалий час не проживали у належній їм кімнаті, селили туди квартирантів, навідувалися до помешкання та робили там ремонт.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 на сім"ю в складі трьох чоловік 18.03.1993 отримав ордер на житлову площу в гуртожитку, а саме на вселення до кімнати 55-б в будинку 7-а по вулиці Ціолковського в м.Житомирі (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 на сім"ю в складі двох чоловік 07.12.2004 отримала ордер на житлову площу в гуртожитку, а саме на вселення до кімнат 63 а, б в будинку 18/9 по вулиці Космонавтів в м.Житомирі (а.с.12), а відповідач ОСОБА_3 на підставі ордеру 12.01.1998 сім"єю у складі 4-х осіб вселився в кімнати 65 а, б в будинку 18/9 по вулиці Космонавтів в м.Житомирі (а.с. 15).

Крім того, на підстав ордеру від 11.09.2006 ОСОБА_2 надано 36,8 кв.м.(а.с. 14), а також надано 36,8 кв.м. ОСОБА_3 на підставі ордеру від 28.09.2006 (а.с. 13). При цьому, в ордерах не вказано тип наданих приміщень житлове чи нежитлове. Відповідачі вказують, що саме за рахунок цієї виділеної площі вони облаштували собі кухню, сплачують комунальні послуги з врахуванням цієї додаткової площі, при цьому заперечують, що вони ставили стіну, зазначаючи, що її зводила адміністрація заводу після надання гуртожитку статусу житлового будинку.

Натомість позивач вказує, що відповідачі чинять перешкоди йому в користуванні спільною кухнею, а тому просить зобов"язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні спірною кухнею шляхом облаштування спільного входу та знесення незаконно зведеної гіпсокартонної стіни, яка ділить її навпіл.

При цьому, на обгрунтування своїх вимог позивач не надав будь-яких доказів, які б вказували на наявність таких перешкод. Зокрема, не було надано поетажного плану розміщення спірної кухні, не заявлено клопотань про його витребування, а також не заявлено клопотань про проведення судової будівельно-технічної експертизи на предмет встановлення наявності чи відсутності перешкод у вигляді стіни, визначення її розміщення та інших характеристик. Також не надано доказів того, що саме відповідачі встановили спірну стіну, оскільки вони в судовому засіданні це заперечили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необгунтованість позову, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Житомирська міська рада, Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство №13» про усунення перешкод в користуванні спільним майном.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя В. В. Бондарчук