АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного концерну «Укроборонпром», третя особа: Державне підприємство «Завод 410 ЦА», про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

за апеляційною скаргою Державного концерну «Укроборонпром», поданою представником ОСОБА_4

на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову. Зупинено дію наказу ДК «Укроборонпром» від 17.05.2016 року № 106-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3М.» до набрання судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до ДК «Укроборонпром», третя особа: ДП «Завод 410 ЦА» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності законної сили. Заборонено ДК «Укроборонпром», посадовим особам ДК «Укроборонпром» здійснювати дії щодо застосування до ОСОБА_3, як керівника ДП «Завод 410 Цивільної авіації», () заходів дисциплінарного стягнення по обставинам викладеним в мотивувальній частині даної ухвали до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Справа №760/9873/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10859/2016
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_5
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_6
Не погоджуючись з ухвалою, ДК «Укроборонпром» через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Відповідач вказав на те, що виходячи з предмету та підстав заявленого ОСОБА_3 позову, у суду першої інстанції взагалі не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Так, навіть при задоволені позову судом, не можуть існувати будь - які труднощі у виконанні рішення суду, яким може бути визнаний незаконним наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Крім того, Концерн зазначив, що заборонивши відповідачеві вчиняти певні дії, суд фактично допустив втручання в діяльність Концерну без будь яких законних підстав, що грубо порушує права відповідача. Вказував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Однак суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення позивача, не навівши дані про встановлені судом обставини та не надав юридичної оцінки.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав. Представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, оскільки неявка позивача та представника третьої особи в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог позовним вимогам, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Так, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Натомість, суд задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині не навів жодних доводів та обставин, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами, які фактично не потребують забезпечення.

Посилання на те, що начебто незаконні дії посадових осіб відповідача у справі щодо проведення перевірки контролю за станом усунення порушень фінансово-господарської діяльності ДП «Завод 410 ЦА», направлені, на думку позивача, на повторне його притягнення до дисциплінарної відповідальності та протиправне звільнення його з роботи, колегією суддів оцінюються критично, оскільки зазначене не є предметом позову, а у разі звільнення позивача з роботи, притягнення до дисциплінарної відповідальності він має право на звернення до суду за захистом свого порушеного (на його думку) права у порядку та спосіб визначений законом.

Отже, посилання заявника на порушення судом норм процесуального права, щодо безпідставності забезпечення позову є доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу, якою відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову з викладених підстав.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ДК«Укроборонпром» підлягають стягненню витраті по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. за подання відповідачем апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром», подану представником ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року скасувати, постановити нову наступного змісту.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного концерну «Укроборонпром» судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: