Справа № 362/289/15-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М.М.
Провадження № 22-ц/780/4514/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 06.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Голуб С.А., Савченка С.І.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок ,-

встановила:

У січні 2015 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду із вказаним позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» 20 травня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001432-270, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Згідно інформації Управління Держкомзему у Васильківському районі щодо земельних ділянок, які перетинають межі земель ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на території Глевахівської селищної ради станом на 08 липня 2011 року, ОСОБА_2 за рішенням Глевахівської селищної ради від 22 серпня 2007 року № 329-15-V передано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0011, а в подальшому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №978790.

На думку заступника прокурора, земельну ділянку площею 387,19 га залишено в постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», і на даний час підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» відпала. А відтак, передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує поновлені права позивача і ці землі мають бути повернуті у користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Із урахуванням зазначеного, позивач просив рішення Глевахівської селищної ради від 22 серпня 2007 року № 329-15-V, в частині надання у власністьГришину Б.І. земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0011 визнати незаконним та скасувати. Визнати недійсним, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978790, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :02:006:0011, яка розташована по вул. Б. Хмельницького в смт Глеваха Васильківського району Київської області, та скасувати його державну реєстрацію.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Глевахівської селищної ради від 22 серпня 2007 року № 329-15-V, в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №978790 виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :02:006:0011, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Богдана Хмельницького.

Витребувано на користь ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0011. В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду, що переглядається, відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» 20 травня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001432-270, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Вказана ділянка надана у постійне користування державного підприємства рішенням Глевахівської селищної ради від 06 березня 2001 року.

Глевахівська селищна рада розпорядилась цими землями.

Так ОСОБА_2 на підставі рішення Глевахівської селищної ради від 22 серпня 2007 року № 329-15-V, видано державний акт серія ЯЕ №978790 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0011, який зареєстровано 20 грудня 2007 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року рішення господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 залишено без змін.

23 червня 2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу Глевахівської селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року залишено без змін.

Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» листом від 19 серпня 2011 року направило директору ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» копії каталогів координат земельних ділянок, та зазначило що координати зовнішніх меж земельних ділянок по яких були складені каталоги координат були складені не по польовим вимірам, а за допомогою дигитайзера.

Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 30 травня 2011 року повідомило Глевахівську селищну раду про те, що землі відповідно до державного акту на право користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» не були внесені до автоматизованої системи координат державного земельного кадастру, а картографічні матеріали з права користування земельною ділянкою на ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» відсутні.

Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 17 жовтня 2011 року повідомило прокуратуру про те, що при внесенні поданого каталогу координат на земельну ділянку ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» до Автоматизованої Системи Координат ведення держаного земельного кадастру, управлінням було виявлено земельні ділянки, які перекривають зовнішні межі даної ділянки. Зокрема земельна ділянка ОСОБА_2 кадастровий №:02:006:0011.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 9 ст. 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених ч.ч. 5-8 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 150 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття; торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» передбачено, що вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Згідно з п. «б» ч. 2 ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Положеннями ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення сільської ради про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки прийнято з порушенням закону, прав позивача та всупереч інтересів суспільства, позаяк здійснено незаконне розпорядження особливо цінними землями, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло право на отримання спірного держаного акту, яким посвідчується право на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з виходячи з зазначених положень закону.

Таким чином відповідачу надано земельну ділянку із земель , із земель, що знаходяться у постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», питання про вилучення яких у визначеному законом порядку не погоджувалося й не вирішувалося.

Крім того, згідно з інформацією ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на зберіганні в архіві даної установи перебуває технічна документація по складанню державного акта на право постійного користування землею ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» і каталог координат зовнішніх меж земельних ділянок, які досліджені судом апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог позовних вимог прокурора про передачу ділянки у власність ОСОБА_2 за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» спростовуються матеріалами справи.

Так, вирішуючи спір, суд надав вірну правову оцінку факту скасування рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, яким було припинено право користування земельною ділянкою ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України».

Скасування вказаного рішення та ухвалення господарським судом нового рішення про відмову у позові селищній раді має наслідком незаконність припинення права користування державного підприємства земельною ділянкою площею 387,19 га з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо наслідків скасування судового рішення, висловленою у постановах від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15 у спорах про витребування майна на підставі ст.388 ЦК України. При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна хоча і в період його чинності, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею і власник має право витребувати це майно.

Отже, висновки суду про незаконність оспорюваного прокурором рішення селищної ради та необхідність витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння власника ОСОБА_2 є вірними.

Також доводи апелянта щодо недоведеності вимог прокурора про передачу ділянки у власність ОСОБА_2 за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» спростовуються листом Управління Держземагенства у Васильківському районі № 10-1009-0.2-2/г-15 від 05 січня 2015 року з додатком, згідно яких ряд наданих громадянам ділянок, в тому числі надана ОСОБА_2 земельна ділянка має накладання із ділянкою державного підприємства.

Також про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за рахунок земель державного підприємства свідчить лист Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-10-0.3-4058/2-15 від 13 березня 2015 року на запит прокурора від 25 лютого 2015 року земельна ділянка ОСОБА_2 входить в межі ділянки ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України». До вказаного листа Головне управління Держземагенства у Київській області додало належним чином посвідчену карту-схему земельної ділянки державного підприємства, на якій чітко вказано розташування наданої ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером, яка повністю розташована в межах ділянки державного підприємства (а.с.72т.1).

Також, про вказане свідчить копія технічної документації Інституту землеустрою по складанню державного акта на право постійного користування землею ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» площею 971,21 га з цільовим призначенням для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції, що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, графічне зображення (викопіювання) із зазначенням місць взаємного розташування земельної ділянки державного підприємства і земельної ділянки ОСОБА_2, з яких вбачається їх накладання.

Отже надані прокурором докази на підтвердження своїх вимог є належними письмовими доказами в розумінні ст.57 ЦПК України, підтверджують факт виділення у власність ОСОБА_2 ділянки за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» і відповідачем не спростовані.

Передана у власність відповідача земельна ділянка, яка відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення і відноситься до особливо цінних земель (землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів), знаходиться в межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», у встановленому законом порядку не вилучалася у державного підприємства, не змінювалося її цільове призначення, а відтак рішення Глевахівської селищної ради про передачу ділянки у власність відповідачу та видачу йому державного акту на право власності на земельну ділянку суперечить вимогам закону та порушує права держави і ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», які підлягають до захисту.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як зазначено в ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на встановлені обставини справи та приписи закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання незаконним і скасування оспорюваного рішення Глевахівської селищної ради та визнання недійсним державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Також, враховуючи, що відповідач незаконно володіє спірною земельною ділянкою, колегія суддів відповідно до приписів ст.ст.387 ЦК України та ст.ст.395,396 ЦК України вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Державного підриємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» спірної земельної ділянки.

Такий спосіб захисту повністю відповідає приписам ст.ст.387, 396 ЦК України, згідно яких положення щодо захисту прав власника поширюються і на особу, яка має речове право на чуже майно, в даному випадку державне підприємство має речове право у вигляді права користування земельною ділянкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: