Справа № 372/4498/14-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/288/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 18.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Приходька К.П.
при секретарі:Нагорній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 2626/0207/88-005, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит у розмірі 60 000 доларів США, з оплатою по процентних ставках, встановлених кредитним договором і додатковою угодою до нього та з кінцевим терміном повернення 14.02.2017 року.

За умовами кредитного договору, відповідач зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснив видачу кредитних коштів в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в сумі 60 000 доларів США.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк».

15.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Дельта Банк» передав ПАТ «Альфа- Банк».

Відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, про що позивачем була надіслана вимога від 23 липня 2014 року про усунення порушень умов кредитного договору від 15.02.2007 року № 2626/0207/88-005, але він так і не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором.

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором 223 714,90 грн. та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 223 714,90 грн. заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 2 237,15 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не доведено, що він є належним позивачем, оскільки у наданих до матеріалів справи договорах купівлі-продажу прав вимог відсутня інформація про купівлю саме його кредитної заборгованості.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 15 лютого 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №2626/0207/88-005, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 60 000 доларів США, з оплатою по процентних ставках, встановлених кредитним договором і додатковими угодами до нього та з кінцевим терміном повернення 14.02.2017 року.

Предметом даного договору є надання банком відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних коштів в сумі 60 000 доларів США, з оплатою по процентних ставками, встановлених п. 1.3 кредитного договору та додатковими угодами до нього від 15.10.2007 року.

Відповідно п.1.1 кредитного договору відповідач зобов'язується повністю повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі до 14.02.2017 року. Погашення проводиться шляхом зарахування щомісяця відповідної суми на позичковий рахунок згідно додатку 1, що є невід'ємною частиною кредитного договору.

Згідно додатку 1 до кредитного договору № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року визначено, що відповідач зобов'язується щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати внесення платежів за кредитним договором в розмірі 500 доларів США, відповідно до графіку.

Пунктом 8.1 кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або строків сплати процентів за користування кредитом, відповідач сплачує банку пеню з розрахунку за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в сумі 60 000 доларів США, що підтверджується копією заяви-анкети на отримання кредиту від 06.02.2007 року.

За змістом кредитного договору сторони домовилися, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником обов'язків встановлених договором, в тому числі у разі порушення строків платежів, встановлених п. 3.1 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк».

15 червня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Дельта Банк» передав ПАТ «Альфа- Банк».

Судом встановлено, що відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, про що позивачем було надіслано досудову вимогу від 23.07.2014 № 65623-34-б про усунення порушень умов кредитного договору № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року та дострокове повернення кредитних коштів, яка відповідачем була залишена без задоволення.

Станом на 01.07.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року складає 223 714,90 грн. і включає в себе: заборгованість за кредитом 17 998,05 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 212 115,98 гривень; заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами 893,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 10 535,17 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами 90,26 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1063 гривень 75 копійок.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 не виконує належним чином передбачений кредитним договором обов'язок по поверненню кредиту, у зв'язку з чим порушує права ПАТ «Дельта Банк», як нового кредитора, право якого на стягнення заборгованості підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року, у зв'язку з чим станом на 01 липня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 223 714,90 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк».

15 червня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року ПАТ «Дельта Банк» передав ПАТ «Альфа- Банк».

Під час розгляду справи, на вимогу апеляційного суду, для перевірки доводів апеляційної скарги, представником позивача було надано для огляду оргінали Додатків №1 до договорів купівлі- продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року та від 15 червня 2012 року, відповідно до змісту яких права вимоги за кредитним договором № 2626/0207/88-005 від 15.02.2007 року перейшло до ПАТ «Альфа- Банк»(витяги долучено до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК УКраїни первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, встановлені обставини справи та аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави колегії суддів дійти висновку, що ПАТ «Альфа банк» є належним позивачем у даній справі, оскільки його право вимоги підтверджується належними та допустимими доказами.

За таких обставин доводи апеляційної скарги розцінюються колегією суддів критично і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку (а.с.13) та наданих позивачем виписок по особовим рахункам відповідача, останній починаючи з липня 2012 року по лютий 2014 року постійно проводив погашення кредитних коштів саме на користь ПАТ «Альфа-банк», що на думку колегії суддів беззаперечно свідчить про те, що відповідач був повідомлений про заміну кредитора та визнав ПАТ «Альфа-банк» належним новим кредитором, і будь-яких заперечень з цього приводу не пред»являв.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

К.П.Приходько