АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 649/147/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/1951/16
Головуючий в І інстанції Соловйов В.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
за участю секретаря:Сікори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30.04.2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30.04.2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішення суду ПАТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, підписавши заяву відповідач тим самим засвідчив, що ознайомлений та згодний із Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтверджує свою згоду на те, що вказані документи в цілому складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Судом залишено поза увагою те, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично пролонгується на такий же термін. Отже, посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. На підставі чого, ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_6, у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 316 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_5 підтвердив свою згоду,що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 1 416,26 доларів США, що еквівалентно 22 334,37 грн.

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні позовних вимог банку за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В силу вимог статей 267, 266 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом України у справах №6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-127 цс14 від 22 жовтня 2014 року, за договором про надання банківських послуг при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки

Як свідчать матеріали справи договір, укладений між сторонами складається із заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг (надалі Умови).

Згідно із п.3.1.1 Умов строк дії картки зазначений на її чільній стороні (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Пунктом 3.1.3 Умов передбачено, що карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти із новим строком дії) , якщо раніше на надійшла письмова заява клієнта про закриття рахунку. Замовлені , але не отримані клієнтом карти, у тому числі із новим терміном дії, зберігаються в установі банку до 6 місяців (п.3.1.5 Умов.)

Як видно із заяви про надання кредиту строк дії картки у ній не зазначений(а.с.12). Умови та правила також не містять даних про строк дії картки. Представниця ПАТ КБ «Приватбанк», у судовому засіданні, пояснила, що банк не має можливості надати пам'ятку клієнта, довідку про умови кредитування, рішення про встановлення кредитного ліміту. Натомість банком надана довідка, яка містить дані про дату відкриття картки - 24.10.2006 року та термін дії - жовтень 2012 року. ОСОБА_5 пояснив апеляційному суду, що кредит погашався ним шляхом списання коштів із його зарплатної картки. Після закінчення списань і відрахувань із його заробітної плати він дійшов висновку, що кредит погашений у повному обсязі і тому викинув кредитну картку. Представниця банку пояснювала, що картка перевипускалась банком, але не змогла пояснити який строк дії на ній було встановлено. Також банком не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про ініціативу відповідача щодо перевипуску картки та докази її отримання після перевипуску. Колегія суддів не може прийняти до уваги довідку банку про термін дії картки з огляду на занадто тривалий термін її дії - шість років, в той час як представник банку пояснювала, що зазвичай строк дії картки встановлювався у 2006 році у два роки, а також зважаючи на те, що цей доказ було надано до суду лише під час повторного апеляційного розгляду справи, що викликає у колегії обґрунтовані сумніви у достовірності такого доказу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не було надано суду достовірних доказів, які б свідчили про кінцевий термін погашення кредиту у повному обсязі, то строк позовної даності має обраховуватись щодо кожного платежу окремо.

З виписки по руху коштів за карткою ОСОБА_5 вбачається, що відповідач неодноразово знімав та повертав кошти. Останній раз він знімав кошти 30.12.2008 року. Останній платіж було здійснено відповідачем 13.03.2009 року. Відповідно до п.6.9 Умов та правил клієнт зобов'язаний погасити заборгованість на протязі 30 днів з дня її виникнення. До суду із даним позовом банк звернувся 24.02.2015 року.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи колегія суддів погоджується із його висновком про пропуск позивачем строку позовної давності і відмову у задоволенні позову із названих підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо пролонгації кредитного договору не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-103 цс 14, судам необхідно звертати увагу, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також перевіряти, чи видавав банк боржнику грошові кошти після закінчення строку дії договору і нову платіжну картку та чи виконав боржник свої зобов'язання за первинним договором.

Оскільки матеріалами справи підтверджено недотримання боржником умов договору щодо погашення щомісячних чергових платежів в розмірі 7% від суми заборгованості, а окрім того банком не надано достовірних доказів перевипуску та видачі відповідачеві карти, а також надання боржнику грошових коштів після закінчення річного строку дії договору, то посилання апелянта на автоматичну пролонгацію договору є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30.04.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

С.В.Радченко