Справа №337/1501/16-ц
Провадження № 2о/337/51/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2

У заяві вказала, що 16.03.2016 року у м.Феодосія АР Крим померла її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона звернулася до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про державну реєстрацію смерті її матері, але їй було відмовлено узвязку з тим, що на території України не визнаються документи надані з територій не підконтрольних Україні. Просила встановити факт смерті ОСОБА_2 у судовому порядку.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати заяву без її участі, заяву просить задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника зацікавленої особи, просить прийняти рішення на розсуд суду, тому, відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження ІІ-АП № 352957 ОСОБА_3 ( ОСОБА_1) народилася 04.02.1982 року, її матірю записана ОСОБА_4 ( а.с. 7).

Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_3, 11.08.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Ковальова» (а.с.30).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу І-ЖС № 170489 від 31.03.2005 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірваний, прізвище ОСОБА_4 після розірвання шлюбу «Димова» (а.с. 29).

Як вбачається з наданої суду копії паспорту СВ № 990731, ОСОБА_2 була громадянкою України (а.с. 21).

Згідно довідки Центру обслуговування абонентів № 7 від 16.03.2016 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресую: м.Запоріжжя, бул. Будівельників, 21, кВ. 58, разом з нею проживала ОСОБА_2 (а.с. 23).

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є ОСОБА_7 Крим та м.Севастополь.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть серії 3512 № 001585 від 17.03.2016 року, виданого Державною бюджетною установою «Феодосійський медичний центр» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 16.03.2016 року, причина смерті "Інфаркт мозку у правій гемісфері" (а.с. 10).

Згідно довідки про смерть № 390 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 16.03.2016 року (а.с. 9).

Вказані документи не є офіційним документами, відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті.

З наданої суду відмови у проведенні державної реєстрації смерті виданої Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ від 27.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у державні реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки нею надані документи про смерть, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 5).

Отримати медичні документи на підтвердження смерті матері встановленого законодавством України зразку, заявниця не має можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території АР Крим.

Відповідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Положенням частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої статті 59 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни », зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

З викладеного вище, вбачається, що заявницею ОСОБА_1 надано достатньо доказів того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно померла 16.03.2016 року на окупованій території у м.Феодосії Автономної республіки Крим, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_2 в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.60, 169, 213-215, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с.Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, Україна, була зареєстрована за адресою: м.Запоріжжя, бул. Будівельників, 21, кВ. 58, місце смерті м.Феодосія Автономної республіки Крим, яка настала 16 березня 2016 року, причина смерті інфаркт мозку у правій гемісфері.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик