Справа № 487/3646/16-ц
Провадження № 2/487/2014/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року Заводський районний суд в складі - головуючого судді Біцюка А.В., за участю секретаря Єлишевої А.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи - ОСОБА_4, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_3, в якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона перебувала в сімейних відносинах, під час перебування в яких у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин позивачка з дитиною проживає окремо. При цьому відповідач ОСОБА_3 ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виконує обов'язків по її вихованню та не дбає про її здоров'я, тобто взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків. Крім того відповідач ухиляється від сплати аліментів, про що свідчить наявність заборгованості у розмірі 17216,13 грн. за період з жовтня 2014 року по травень 2016 року. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Крім того, в ході психологічного дослідження встановлено, що дитина у склад сім'ї включає лише матір та бабусю, а про батька зазначає, що вона не знає який він і де він та ніколи його не бачила, тому позбавлення батьківських прав жодним чином не відобразиться на психологічному стані дитини. Також зазначає, що відповідач має шість судимостей та на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі та вживає наркотичні препарати і перебуває на обліку як наркозалежний. На підставі викладеного просила позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні, підтвердила обставини, що викладені у позовній заяві. Просила позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Представник позивачки позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засідання позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що хоче приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Вказав, що на даний час не сплачує аліменти та не приймає участі у вихованні дитини, оскільки відбуває покарання з 09 січня 2015 року та знаходиться в місцях позбавлення волі. При цьому пояснив, що до 09 січня 2015 року з дитиною зустрічався та брав участь у її житті та вихованні, надавав посильну допомогу. Зазначив, що наркотичних засобів не вживає. Звернув увагу, що має намір піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, виконувати обов'язки по її вихованню.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам, що складена державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Сможаник Є. Р., заборгованість по сплаті аліментів по справі №487/10538/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 01.06.2016 року складає 17 216,13 грн.

Згідно вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 22 вересня 2015 року ОСОБА_3 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з 09 січня 2015 року.

Відповідно до довідки Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_3 дійсно відбуває покарання в Роменській ВК (№56) з 24.10.2015 року

Зміст довідок Миколаївського дошкільного навчального закладу №2, Висновку по результатам психологічного дослідження неповнолітньої ОСОБА_5, 2013 року народження, складеного психологом ОСОБА_8 Сімейного психологічного центру від 06.06.2016 року свідчить про те, що ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні своєї дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.09.2016 року за №2095/02.02.01-22/22/14/11, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З позовної заяви вбачається, що єдиною підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 позивач посилалась на положення п.2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини).

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини у рішення по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, підкреслив, що при вирішенні питання про відібрання дітей від батьків необхідно чітко встановити, чим зумовлено незадовільність виховання дітей; чи є такі дії єдиним безальтернативним вирішення цієї проблеми та чи є достатньо виправданим таке серйозне втручання в сімейне життя. При цьому необхідно самим дітям надавати можливість висловлювати свою думку.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Частиною 5 ст.19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача судом не приймається до уваги, оскільки не наведено фактичних обґрунтувань стосовно того, якими доказами, підтверджується самоусунення відповідача від утримання та виховання дитини та якими причинами це викликано.

Не прийняття відповідачем протягом останніх півтора року участі в житті дитини, якій на час його взяття відповідача під варту виповнилось півтора роки, і, як наслідок, відсутність будь-якого виховного впливу на дитину зумовлено тим, що на даний час відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, а тому фактично позбавлений можливості приймати участь у житті та вихованні дитини, також надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, висловив бажання приймати участь у вихованні дитини (що саме по собі свідчить про його бажання пвиконувати батьківські обов'язки, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Таке вирішення спору надасть можливість відповідачу в подальшому усунути негативні наслідки у взаємовідносинах з маленькою донькою, викликаних тривалою відсутністю відповідача, та буде дійсно сприяти захисту інтересів дитини.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, п. 2 ч.1 ст. 164, ст.ст.180-183 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя: А. В. Біцюк