У х в а л а

20 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Демяносов М.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власність, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 13 листопада 1996 року по 12 серпня 2005 року без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частини будівельних матеріалів, які були використані для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 221 642,50 грн, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частини будівельних матеріалів, які були використані для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 221 642,50 грн, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя та його поділ, визнання в порядку спадкування за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права власності на ј частину за кожним будівельних матеріалів, відмови в успадкуванні прав та обов'язків забудовника - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 право приватної власності на ј частини за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 який складається з п'яти кімнат загальною площею 115,62 кв. м, житловою площею 65,90 кв. м.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Установлено, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 14 липня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року у зазначеній справі, з підстав передбачених ч. 3 ст. 328 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Отже, ОСОБА_2 використав своє право передбачене нормами ЦПК України на оскарження в касаційному порядку судових рішень ухвалених у цій справі через свого законного представника - матір ОСОБА_3

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу.

За таких обставин, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з підстав передбачених п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Керуючись п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власність, визнання права власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов