Номер провадження: 22-ц/785/3237/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

ОСОБА_2

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 (в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк») на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № OD30AE00002941 від 28 вересня 2007 року відповідач отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 18 630, 20 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення кредиту до 27 вересня 2012 року.

Проте, ОСОБА_3 зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 17 грудня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 82 926, 19 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1 949 594, 73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14 388, 53 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 008, 88 дол. США; заборгованості за комісією у розмірі 892, 50 дол. США; заборгованості по пені у розмірі 48 636, 28 дол. США .

В судовому засіданні:

- сторони не зявились.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору №OD30AE00002941 від 28 вересня 2007 року на загальну суму 40 887 (сорок тисяч вісімсот вісімдесят сім) дол. США 90 центів, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 961 274 (девятсот шістдесят одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 53 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14 388 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят вісім) дол. США 53 центи, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 338 274 (триста тридцять вісім тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 34 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 008 (девятнадцять тисяч вісім) дол. США 88 центів, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 446 898 (чотириста сорок шість тисяч вісімсот девяносто вісім) грн. 68 коп.; заборгованості за комісією у розмірі 892 (вісімсот девяносто два) дол. США 50 центів, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 20 982 (двадцять тисяч девятсот вісімдесят дві) грн. 68 коп.; заборгованості по пені за період з 17 грудня 2014 року по 17 грудня 2015 року у розмірі 6 597 (шість тисяч пятсот девяносто сім) дол. США 99 центів, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 155 118 (сто пятдесят пять тисяч сто вісімнадцять) грн. 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 29 243 (двадцять девять тисяч двісті сорок три) грн. 92 коп.

В апеляційній скарзі представник представника ОСОБА_4 (в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк») просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити.

Справа тривалий час знаходиться у провадженні апеляційного суду, а саме з 15 березня 2016 року, неодноразово призначалась до слухання, учасникам процесу направлялись судові повістки на судові засідання, які були призначені на 12 травня 2016 року, 14 червня 2016 року та на 19 липня 2016 року та на 29 вересня 2016 року але відповідач в судові засідання не зявився та не повідомив причини своєї неявки.

Згідно ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зазначене вказує на зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

У звязку з знаходженням справи тривалий час в провадженні апеляційного суду та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції є необовязковою.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний позов, суд першої інстанції, на підставі ст.ст. 258, 525, 526, 530, 1054, 1050 ЦК України, виходив з наступного.

Зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

28 вересня 2007 року ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору №OD30AE00002941 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 18 630, 20 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення кредиту до 27 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 4.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний оплатити Банку пеню в розмірі 0, 15 % від строку простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.

Проте, ОСОБА_3 зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 17 грудня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 82 926, 19 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1 949 594, 73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14 388, 53 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 338 274, 34 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 008, 88 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 446 898, 68 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 892, 50 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 20 982, 68 грн.; заборгованості по пені за період з 24 листопада 2007 року по 17 грудня 2015 року у розмірі 48 636, 28 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1 143 438, 94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Однак, як вбачається з матеріалів даної справи, пеня за невиконання відповідачкою зобовязань за кредитним договором розрахована банком за період з 24 листопада 2007 року по 17 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підстві вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість стягнути з відповідача на користь банку суму пені лише за період з 17 грудня 2014 року по 17 грудня 2015 року, що становить 6 597, 99 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 155 118, 74 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 перед банком становить 40 887, 90 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 961 274, 53 грн.

Судова колегія вважає, що з вищевказаним рішенням суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог стосовно стягнення пені, погодитися не можна, оскільки суд в цій частині неповно зясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до невірного вирішення справи в частині часткового задоволення позовних вимог стосовно стягнення пені, а тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в вищевказаній частині скасовує, ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Зменшуючи розмір пені за договором, суд першої інстанції посилався на пропуск банком строків позовної давності щодо стягнення неустойки та стягнув лише пеню за останній рік, за період з 17 грудня 2014 року по 17 грудня 2015 року у сумі 6597,99 дол. США (у гривневому еквіваленті), до решти вимог про стягнення неустойки застосував строки позовної давності.

Однак, зазначені вище висновку районного суду в вищевказаній частині є хибними.

Як вбачається з розяснень, викладених в п. 31 (в редакції від 07 лютого 2014 року) Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при застосуванні положень п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту. У звязку з цим, та враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК України про позовну давність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони (Постанови Верховного Суду України № 6-738цс15 від 24 червня 2015 року, № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року).

Відповідач не заявляв клопотання суду про застосування позовної давності, справа розглядалась без участі сторін у порядку заочного розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції застосував строки позовної давності самостійно, без відповідної заяви сторін, що суперечить вищевказаним нормам чинного законодавства, оскільки без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин.

На підставі усього вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1-4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 (в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк») - задовольнити повністю.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині часткового задоволення позовних вимог стосовно стягнення пені - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість по сплаті пені у розмірі 48 636, 28 дол. США (сорок вісім тисяч шістьсот тридцять шість доларів США 28 центів США).

Всього стягнути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору №OD30AE00002941 від 28 вересня 2007 року на загальну суму 82 926, 19 дол. США (вісімдесят дві тисячі дев ятсот двадцять шість доларів США 19 центів США) що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1 949 594, 73 грн. (один мілліон дев ятсот сорок дев ять тисяч п ятсот дев яносто чотири гривні 73 коп.).

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) судовий збір в розмірі 32 168 грн. 31 коп. (тридцять дві тисячі сто шістьдесять гривень 31 коп.)

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2