Номер провадження: 22-ц/785/1058/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, Приватного підприємства «КАЙЛАС ПЛЮС» про стягнення боргу за договором кредиту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 і Приватного підприємства (далі ПП) «КАЙЛАС ПЛЮС» про солідарне стягнення з них кредитної заборгованості.

Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № KF017503 від 25.05.2012 року у сумі 224705,88 грн., та стягнути компенсацію понесених судових витрат.

В обґрунтування позову ПАТ «ВіЕс Банк» посилалось на те, що банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 200000 грн., зі сплатою 21,5 % річних, з умовою щомісячного повернення кредиту та сплати процентів за графіком і кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року; в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач уклав з ПП «КАЙЛАС ПЛЮС» договір поруки, за умовами якого ПП «КАЙЛАС ПЛЮС» зобовязалось відповідати перед кредитором солідарно з боржником у повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобовязань по договору; позивач свої зобовязання перед позичальником належно виконав, грошові кошти надав, натомість відповідачі від виконання своїх зобовязань ухиляються.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались.

Повторним заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» - задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ номер 238674, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрованого за адресою: 65029, АДРЕСА_1) та Приватного підприємства «КАЙЛАС ПЛЮС» (, місцезнаходження: 65029, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код за , адреса: 79000, м. Львів, вул. Грабовського,11) заборгованість за кредитним договором № KF017503 від 25.05.2012 року у розмірі 224705,88 грн. (двісті двадцять чотири тисячі сімсот пять гривень 88 копійок) та суму сплаченого судового збору у розмірі 2368,86 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 07 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове про відмову ПАТ «ВіЕс Банк» у позові у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечує представник позивача.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року рішення суду від 07 липня 2015 року в частині позову ПАТ «ВіЕс Банк» до ПП «КАЙЛАС ПЛЮС» скасоване, а провадження у справі закрите.

У решті, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині позову банку до ОСОБА_2 зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ«ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобовязання перед позичальником належно виконав, натомість позичальник належно свої зобовязання перед банком не виконує, а тому боржник несе повну відповідальність перед кредитором, і зобовязаний сплатити йому борг у повному обсязі.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується частково.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним нормам цивільно-процесуального права рішення суду частково не відповідає.

За змістом ст. ст. 1046-1048, 1054ч.1, 1050, 611ч.1п.3 ЦК України за кредитним договором банк… зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати належних процентів, та вимагати сплати неустойки.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ФОЛЬКСБАНК» (правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство ПАТ «ВіЕс Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KF017503, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. для споживчих потреб, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 24.05.2017 року, з умовою щомісячного погашенням кредиту рівними частинами, зі сплатою 21,5 % річних, щомісячно, протягом строку визначеному у договорі, в період з 1 по 10 число кожного наступного місяця. (т.1а.с.7-15)

Сторони домовились здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, відповідно до графіку платежів від 25 травня 2012 року, який визначено в якості додатку № 1 від 25.05.2012р., та який підписано обома сторонами. За п.17.2 договору сторони передбачили відповідальність у разі невиконання або неналежного виконання боргових зобовязань в частині повернення кредиту та сплати процентів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен календарний день прострочення. Згідно з додатковою угодою № 1 від 09 грудня 2013 року сторони домовились встановити для позичальника пільговий період погашення кредиту шляхом відтермінування 50% від суми щомісячного платежу по тілу кредиту на 6 місяців та домовились про складення нового графіку погашення основної суми боргу та процентів за користування кредитом.(т.1а.с.16-25) Доданий до додатку № 1 від 09 грудня 2013 року графік підписано обома сторонами і за графіком у грудні 2013 року за згодою сторін визначено залишок заборгованості позичальника по кредиту у сумі 156539,38 грн., при цьому у грудні 2013 року платіж позичальника по погашенню кредиту мав складати 1667 грн., а сплата процентів - 1972,83грн..

Судом встановлено, і з травня 2012 року не оспорювалось сторонами, що кредит у повному обсязі позичальником був отриманий. (т.1а.с.189) Однак умови договору позичальником належно і систематично не виконувались, внаслідок чого у позичальника перед банком утворилася заборгованість. Відповідно до умов Кредитного договору № KF017503 від 25.05.2012 року, а саме п.12.1.8 Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині. На виконання вказаних умов договору 18 лютого 2014 року позивач направив позичальнику повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів протягом 30 днів з дня одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення.(т.1 а.с.28)

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір заборгованості позичальника перед банком по кредитному договору № KF017503 від 25.05.2012 року, станом на 09.02.2015 року, складає 224705,88 грн., з яких: 156539,38 грн. - загальна заборгованість за кредитом; 35716,68 грн. - заборгованість по відсоткам; 28920,96 грн. - заборгованість по пені та 3528,86 грн. - витрати на проведення претензійно-позовної роботи.(т.1 а. с. 89)

Наданий банком розрахунок судом першої інстанції не перевірено, правильність визначення боргу та його складових судом достеменно не встановлена. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розрахунок не містить детального розпису і періоду нарахування пені у сумі 28920,96 грн. та визначення складових і поняття витрат на проведення претензійно-позовної роботи у сумі 3528,86 грн..

А між тим, згідно зі ст.10 ч.4 ЦПК України на суд покладено обовязок сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджувати про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим кодексом.

Згідно з наданими позичальником квитанціями (т.1а.с.175-177) та виписками по особовим рахункам ОСОБА_2 № 8916 та № 1093 після укладення додаткової угоди № 1 від 09 грудня 2013 року графік та умови додаткової угоди у повному обсязі позичальником не виконувались. На погашення саме кредиту кошти позичальником не вносились з моменту укладання додаткової угоди, а відтак, враховуючи узгодження сторонами додаткової угоди № 1 від 09 грудня 2013 року розміру боргу по кредиту та графік його погашення з визначеним розміром боргу по кредиту у сумі 156539,38 грн. колегія суддів погоджується. Та разом з тим, вбачається, що після 09 грудня 2013 року від позичальника час від часу надходили грошові кошти, які були зараховані банком частково на погашення процентів, зокрема 11.02.14р. на погашення процентів зараховано 2877,12 грн., 13.03.2014р. зараховано 861,48 грн., 21.03.14р. зараховано 964,88 грн., 26.03.2014р. 1019,75 грн. та 11.04.14р. -1435,12 грн., а всього на сплату процентів зараховано 7158,35 грн., решта внесених позичальником коштів у вказані дати зарахована банком на сплату пені.(т.1 а.с.201-202,227-223) Всупереч зазначеному, внесені позичальником грошові кошти після 09 грудня 2013 року, які визначив банк як погашення процентів, при визначенні заборгованості позичальника по процентам врахована не повністю. А відтак, колегія суддів не погоджується з визначеним банком розрахунком щодо розміру боргу по процентам.

Так, виходячи з суми боргу по кредиту ( 156539,38 грн.), з графіку обумовленому сторонами 09.12.2013р. та з кількості днів в місяцях, за які визначається розмір процентів, їх загальна сума за період з 09.12.2013р. по 09.02.2015р. складала 39224,89 грн. (1972,83+2858,45+2581,83+2858,45+2766,24+2858,45+2766,24+2858,45+2858,45+2766,24+ 2858,45+2766,24+2858,45+2858,45+737,67) В зазначений період від позивача на погашення процентів надійшли кошти у сумі 7158,35 грн., а відтак за станом на 09.02.2015р., тобто за станом на момент уточнення позивачем позовних вимог, розмір заборгованості позичальника по процентам складав 32066,54 грн. ( 39224,89-7158,35) І саме ця сума заборгованості по процентам підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

За правилами ст. ст. 549, 551 ч. 3 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, і яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобовязання; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З наданим позивачем апеляційному суду розрахунком пені (т.2 а.с.20-22), яка за станом на 09.02.2015р., тобто на момент подачі позову становила 28920,96 грн.(т.1 а.с.89), колегія суддів погоджується. Разом з тим, колегія суддів враховує, що позивачем тривалий час умови кредитного договору належно виконувались, на погашення кредиту ним внесено грошові кошти у сумі 43460,62 грн., на погашення процентів 61210,39 грн. та на сплату пені 1010,99 грн. Наведені обставини колегія суддів вважає такими, що мають істотне значення і підлягають врахуванню судом. А тому, ґрунтуючись на вказаному, та на передбачених ст. 3 ч.1 п.6 ЦК України загальних засадах цивільного судочинства, зокрема на засадах справедливості, добросовісності і розумності, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку, до 10000 гривень.

У відповідності зі ст.147 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповідні на поставлені судом питання та водночас висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється за правилами, встановленими статтею 212 цього кодексу. Наданий апеляційному суду висновок судово-економічної експертизи № 161 від 12.03.2016р.(т.2а.с.2-8) суперечить умовам кредитного договору щодо суми позики, умовам додаткової угоди № 1 від 09 грудня 2013 року, невідємною частиною якого є узгоджений і підписаний сторонами графік, та які у судовому порядку недійсними не визнані. Висновки експерта не утримують аналізу виконання умов додаткової угоди № 1 від 09 грудня 2013 року, та узгодженого сторонами графіку. Натомість всупереч обовязку експерта надавати висновки в галузі спеціальних знань, експерт вдався до аналізу статей ЦК України щодо строку позовної давності (стосовно пені), застосування якого уповноважений здійснювати тільки суд у встановленому нормами ЦК України порядку. При цьому, всупереч графіку та наявних виписок по особовим рахункам ОСОБА_2, розрахунок розміру пені експертом, відповідно до вказаних письмових доказів, взагалі не приводиться та відповіді експертом не надано. Правильність ведення бухгалтерського обліку не є предметом спору у цій справі, а тому аналіз та висновки експерта з цього приводу до уваги братися не можуть. Вказаний висновок експерта у цій справі не може вважатися належним і допустимим доказом на підтвердження заперечень позичальника проти позову банку, а тому понесені витрати на проведення експертизи компенсації не підлягають.

Враховуючи чинність додаткової угоди № 1 від 09 грудня 2013 року, невідємною частиною якого є підписаний сторонами графік, і якими визначено сторонами розмір заборгованості по кредиту у сумі 156539,38 грн., не можуть братися до уваги посилання представника відповідача на квитанцію від 24 травня 2012 року про внесення страхового платежу позичальником у сумі 754,07 грн. та від 25 травня 2012р. про внесення платежу за надання нотаріальних послуг у сумі 1000 грн.

За таких обставин, позов ПАТ«ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 та його апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції щодо розміру процентів, пені та загальної суми заборгованості зміні в вищенаведених межах, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість у сумі 198605 грн. 92 коп..

За поясненням представника позивача витрати на проведення претензійно-позовної роботи насправді є витратами по оплаті судового збору.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1986 грн. 06 коп.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ номер 238674, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрованого за адресою: 65029, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код за , адреса: 79000, м. Львів, вул. Грабовського,11) заборгованість за кредитним договором № KF017503 від 25.05.2012 року у розмірі 198605 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 156539 грн. 38 коп., заборгованості по відсоткам у сумі 32066 грн. 54 коп., і заборгованості по пені у сумі 10000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» компенсацію понесених судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1986 грн. 06 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С.ОСОБА_3 Дрішлюк