У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Пронозівська сільська рада Глобинського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає, що вона не може бути прийнята до провадження, так як не відподає вимогам ст.119 ЦПК України:

Як вбачається із змісту позовної заяви позивачем в позові заявлено вимогу про встановлення факту, який розглядається відповідно до норм ЦПК України в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2 ст.26 ЦПК України у справах наказного та окремого провадження, особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники. В даній позовній заяві в якості осіб, які беруть участь у справі зазначено позивача, відповідача та третю особу, що є порушенням ст.26 ЦПК України.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви встановлення факту, що має юридичне значення позивачу необхідно для отримання свідоцтва про право на спадкове майно, яке мати фактично прийняла після свого померлого батька, але не оформила належним чином. Із доданих до позовної заяви документів, а саме копії заповіту, складеного 08.06.1998 року ОСОБА_3, відповідно до якого він заповів все своє майно в рівних долях Лук»яненко ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивачем же зазначається, що її мати ОСОБА_5 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 і що саме вона фактично вступила в володіння спадковим майном в квітні 2000 року, при цьому не зазначається чи прийняла спадок інша спадкоємиця Лук»яненко М.Д.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 помер 18.04.2000 року застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Враховуючи, що спадщина відкрилася 18.04.2000 року, а позивач звернулася до суду лише 18.04.2016 року, тобто через 16 років, позивачем не надано доказів того, що спадщина на цей час ще не визнана відумерлою.

Таким чином, вбачається спір про право, який необхідно вирішувати в порядку позовного провадження, але разом із тим, позивачем не заявлено позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області.

Позивачем також не зазначено яким чином встановлення факту прийняття спадщини в с.Мозолевка Глобинського району Полтавської області стосується інтересів відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області, до якого не заявлено жодної позовної вимоги. Також не зазначено, підстави залучення позивачем до участі у справі в якості третьої особи Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ( 1502-06 )). Таким чином, позивачу необхідно надати письмову відмову нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Окрім того, підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 і 120 Цього кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Пронозівська сільська рада Глобинського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали, попередивши, що в разі невиконання вимог суду позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Корнєєва