Справа № 265/8123/15-ц
Провадження № 2/265/427/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Цепи К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням,, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його такими, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона та її двоє неповнолітніх дітей зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана квартира їй належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2003 року. Також у помешканні зареєстрований, але фактично не проживає, її колишній чоловік, відповідач по справі. З березня 2015 року відповідач залишив житло та виїхав у невідомому їй напрямку, його особистих речей в квартирі немає. Їх шлюб розірваний рішенням суду від 16 жовтня 2015 року. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житлом тому просить визнати його таким на підставі ст. 405 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та вказали, що проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі наявних в справі доказів, що вказують на права і обов,язків сторін, не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про дату, місце та час слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд, керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу за їх відсутності та на підставі ст. 224 ЦПК України з урахуванням думки позивача та її представника, постановляє заочне рішення у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як встановлено судом, квартира 49 по вулиці Київській в будинку 13 в місті Маріуполі належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим номером № 2020, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Відповідно до вимог частини 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї (в тому числі колишній член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними в власником житла або законом.

Згідно акту, складеного ККП «УК «Східна» від 14 грудня 2015 року на підставі опитування сусідів Семенчук (проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2) та Дехтярьової (проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3), в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично з березня 2015 року не проживає ОСОБА_2.

Зважаючи на вимоги ст..72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки.

Як розяснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, тим самим по суті задовольнити позовні вимоги.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею та документально підтвердженні витрати з оплати судового збору у розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 213-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 49 будинку № 13 по вулиці Київській в місті Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 487,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя _____________________ І.Г.Мельник