У Х В А Л А

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неповернутого банківського вкладу та відсотків та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 листопада 2012 року уклав із Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») договір депозитного вкладу № 355 на суму 270 752 грн, а в подальшому неодноразово поповнював рахунок, і станом на 04 грудня 2013 року сума вкладу становила 330 тис. грн.

17 грудня 2013 року він звернувся у відділення банку з проханням укласти договір і переказати на новий рахунок відповідно до нового укладеного договору 200 тис. грн з рахунку за договором № 355. День повернення депозиту за договором № 1230450 - 18 червня 2014 року, відсоткова ставка - 15 % річних.

17 лютого 2014 року між ним та банком був укладений ще один депозитний договір № 65235113 на суму 186 500 грн, згідно з яким залишок суми договору № 355 переказувався на цей рахунок.

10 квітня 2014 року позивач звернувся із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 1230450 у відділення банку, проте працівники банку відмовились прийняти його заяву та зареєструвати. В усному порядку працівники банку його повідомили про те, що жодних договорів із позивачем банк не укладав, відтак кошти за вкладом не будуть повернуті.

Відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у банку відсутні будь-які дані щодо укладення ОСОБА_4 договору № 1230450 від 17 грудня 2013 року, відкриття за ним рахунків НОМЕР_1 чи НОМЕР_2, та внесення до каси банку грошових коштів на виконання їх умов. Провівши відповідну перевірку за наданими позивачем копіям договорів та додатків до них, банком встановлено, що за обліком банку як на паперових та і на електронних носіях відсутні будь-які операції про укладення договорів з позивачем, відсутні будь-які операції про внесення позивачем на вклад коштів про нарахування банком на вклади проценти, умови представлених договорів банківського вкладу відрізняються від типових договорів банку.

Документи, якими позивач стверджує внесення коштів на вклад не відповідають нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності та не засвідчують прийняття банком від позивача на вклад, отже, не підтверджують факту дотримання письмової форми правочину між позивачем та банком. Відповідно, банк заперечує наявність зобов'язань перед позивачем щодо виплати суми вкладу та процентів за ними.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_4 200 тис. грн неповернутого банківського вкладу за договором банківського вкладу № 1230450 від 17 грудня 2013 року та 2 285 грн невиплачених відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Визнано вказаний договір банківського вкладу нікчемним.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неповернутого банківського вкладу та відсотків та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління до ОСОБА_4 про визнання договору банківського вкладу нікчемним призначити до судового розгляду на 18 травня 2016 року о 10 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк