Справа №333/2711/15-ц
Провадження №2/333/1653/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк»Надра»» звернулося до суду із позовом, в якому зазначив, що 07.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ було укладено договір «Кредитування комерційного автотранспорту» 16/2008/20/0269/ЮМК, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поверненості,строковості, платності та цільового характеру використати грошові кошти у сумі 131389 гривень на придбання автотранспортного засобу пасажирського автобусу марки MERSCEDES-BENZ, модель SPRINTER 3131 CDI, 2006 р.в. д.н. НОМЕР_1 строком до 07.08.2013 року. Відповідно до п.1.3.1. Договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,30% річних. Відповідно до п.1.5. договору, комісія за рахунки за цим Договором складає 1,75 % від суми виданих коштів зазначених в п.1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Відповідно до п.2.2.2 Договору повернення кредиту здійснюється згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є невід'ємною частиною кредиту. Для забезпечення повернення кредитних коштів позичальника на користь Банку ОСОБА_2 07.08.2008 року укладає з банком договір поруки, за яким вона поручилась перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Згідно з умовами Договору Поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. У відповідача станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом 9076,27 грн.; заборгованості по сплаті відсотків -7914,22 грн.; пені за прострочення кредиту 3054,48 грн.; штрафу за порушення умов кредитного договору - 838,98 грн. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути на його користь у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором кредитування у розмірі 20883,95 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Відповідачі в суд не з'явилися, їх інтереси представляв за договором адвокат ОСОБА_3, який позов визнав частково: в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 9076,27 грн. В іншій частині позов вважає необґрунтованим, оскільки строк дії договору закінчився в серпні 2013 року, тому, нараховані після закінчення строку дії договору, відсотки по кредиту та пеня - необґрунтовано, оскільки позивач вже не має права застосовувати умови договору щодо відсотків та пені. Крім того, зазначив, що позивач необґрунтовано нарахував штраф та пеню за порушення умов договору, оскільки це призвело до подвійної відповідальності, що суперечить чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ було укладено договір «Кредитування комерційного автотранспорту» №16/2008/20/0269/ЮМК, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поверненості,строковості, платності та цільового характеру використати грошові кошти у сумі 131389 гривень на придбання автотранспортного засобу пасажирського автобусу марки MERSCEDES-BENZ, модель SPRINTER 3131 CDI, 2006 р.в. строком до 07.08.2013 року.

Станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 9076,27 грн.

Відповідно до п.1.3.1. Договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,30% річних.

Відповідно до п.2.2.2 Договору повернення кредиту здійснюється згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є невід'ємною частиною кредиту.

Згідно зі ст.536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п.1.1.3.2. у випадку прострочення виконання зобовязання у відношенні повернення кредиту у строк обумовлений у п. 2.2.1 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини у розмірі подвійної відсоткової ставки, що вказана в п. 1.1.3.1 цього договору, річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці.

В п. 2.2.1 цього договору вказано, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та відсотків, який є невідємною частиною цього договору.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 укладаючи кредитний договір №16/2008/20/0269/ЮМК зобовязувався сплачувати проценти за користування кредитом згідно з графіком повернення кредиту та відсотків, а відповідно до цього графіку проценти нараховуються до 05.08.2013 року включно. Отже, кредитним договором не встановлений обовязок позичальника сплачувати відсотки в розмірі 40,60% на рік (20,30*2) після 05.08.2013 року

Позивач в своєму позові, як на правову підставу, посилався на статтю 536 ЦК України

Але стаття 536 ЦК України передбачає обовязок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі, встановленому договором або законом. Тому, суд зазначає, що за період з 08.08.2013 р. по 01.12.2014 р. (за який, на думку позивача, виникла заборгованість) правових підстав для стягнення процентів за користування грошовими коштами в сумі 5229,6 грн. не має, оскільки кредитний договір №16/2008/20/0269/ЮМК протягом цього періоду не діяв, отже розмір процентів договором не встановлений.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата неустойки.

П. 5.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

П. 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Тобто, в договорі передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків, але цим же договором обумовлені строки повернення кредиту та відсотків відповідно до графіку до 05.08.2013 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та позову, позивач на підставі п. 5.1, п. 5.2 кредитного договору просить стягнути з відповідачів пеню за прострочку виконання зобовязання за період з 19.12.2013 року по 11.12.2014 рік, тобто за період, який не передбачений кредитним договором. Отже, підстав для застосування умов кредитного договору щодо нарахування та сплати пені у суду не має, а застосувати ст.. 625 ЦК України суд з власної ініціативи суд не може, тому що це порушує принцип диспозитивності, встановлений ст.. 11 ЦПК України.

П. 5.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених на дату прострочення.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник пропустив строк повернення кредиту відповідно до графіку, тому є підстави для стягнення штрафу в сумі 838,98 грн.

Таким чином, в судовому засіданні доведена наявність заборгованості за кредитним договором №16/2008/20/0269/ЮМК в сумі 12599 (дванадцять тисяч пятсот девяносто девять) грн. 87 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9076,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2684,62 грн.: штраф 838,98 грн., в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків якщо інше не встановлено договором поруки.

Для забезпечення повернення кредитних коштів позичальника на користь Банку Банку ОСОБА_2 07.08.2008 року укладає з банком договір поруки №16/2008/20/0269/ЮМК, за яким вона поручилась перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань.

Згідно з умовами Договору Поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У справі, яка переглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки пунктом 11 цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Разом з тим відповідно до вимог частини другої статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку останній платіж по кредиту був 09.09.2013 року, позивач звернувся до суду із цим позовом 22.04.2014 року, пропустивши при цьому шестимісячний строк звернення до суду.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зважаючи на викладене, правовідносини за договорами поруки №16/2008/20/0269/ЮМК від 07 серпня 2008 року, укладеним зі ОСОБА_2 слід визнати такими, що припинені, в зв`язку з пропуском шестимісячного строку предявлення позову до поручителя. Тому позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Дослідивши докази, що є в справі суд вважає, що є підстави для стягнення з позичальника за кредитним договором - відповідача ОСОБА_1 заборгованості на суму 12599,87 гривень.

Також з відповідача ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судові збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений згідно п. 22 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору. Оскільки позов задоволено частково на 60,33%, то стягненню підлягає судовий збір в сумі 146,97 грн. (243,60*60,33%)

Керуючись ст. ст. 526,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за договором №16/2008/20/0269/ЮМК від 07.08.2008 р. в розмірі 12599 (дванадцять тисяч пятсот девяносто девять) грн. 87 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9076,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2684,62 грн.: штраф 838,98 грн. в решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» судовий збір в сумі 146,97 грн.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська