РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 50 по вул. Перемоги буд. № 7 м. Кременчука Полтавської області.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлялась у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_5 заперечувала проти позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, ТОВ «ЖРБС», Управління державної міграційної служби Полтавської області в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 (співвласник 3/4 частки квартири) разом з сестрою ОСОБА_6 (співвласник ? частки квартири) зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана квартира складається з 3-х житлових кімнат житловою площею 40,40 м2.

Разом з ними в даній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 Олександрівна27.09.1966 року народження та ОСОБА_3 Валеріївна16.07.2005 року народження.

Відповідач ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3, вже більше 4 років не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, не приймають участі в утриманні житла, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в квартирі не має і, взагалі квартирою вони не користуються.

Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинив. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користуються понад 4 років без поважних причин. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання у квартирі відповідачі відмовляються.

Зазначені обставини підтверджуються актом про не проживання № 1524 від 09.12.2015 року, складеним ТОВ «Житлорембудсервіс».

Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном.

Статтею 71 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Діями відповідачів порушуються права позивача на користування кімнатою. Сплачувати в повному обсязі нараховану до оплати суму за надані житлово-комунальні послуги за всіма зареєстрованим в кімнаті особам позивач фізично не в змозі, так як має невеликі заробітки, внаслідок чого збільшується сума заборгованості по оплаті. Також позивач не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг.

Згідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 3 п. 34 постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та підстав, беручи до уваги відсутність відповідача в спірній квартирі понад 6 місяців, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 50 по вул. Перемоги буд. № 7 м. Кременчука Полтавської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: