Справа № 307/246/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого Дроботі В.В.

суддів Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі Чонка Д.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват банк" на рішення Тячівського районного суду від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням у позові ПАТ КБ "Приват банк" до ОСОБА_1 про стягнення 20161,16 грн. Кредиторської заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати ,ухваливши нове, яким задовольнити його вимоги. Вказує на те, що суд неправильно застосував матеріальний закон, що регулює строки позовної давності.

Колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлені слідуючі факти та обставини.

26 серпня 2005 року позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №MKBLSE00000056, згідно якого відповідач одержала кредит в сумі 5000 гривень на строк до 25 серпня 2008 року зі сплатою нею щомісячних платежів : 2% за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та 1,5 % комісійних.

Відповідачка неналежно виконувала умови договору, оскільки останні платежі за користування кредитом та по сплаті комісії здійснила 3 жовтня 2006 року , внаслідок чого в неї виникла заборгованість по взятому на себе грошовому зобов'язанню.

Позивач жодних претензій та вимог до позичальниці в період прострочення сплати платежів та строку дії кредитного договору не пред'являв.

Визначивши прострочену кредитну заборгованість за період з 5 листопада 2011 року банк пред'явив даний позов 27 січня 2016 року .

Відмовивши у задоволенні заявлених вимог суд до правовідносин, що виникли, правильно застосував матеріальний закон .

Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку зобов'язання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

П.п. 1.1, 1.2 кредитного договору передбачено, що відповідачка проценти за користування кредитом та комісійні повинна здійснювати щомісячними платежами згідно графіку погашеня кредиту з 25 по 30 числа кожного місяця.

Оскільки вона з 25 по 30 жовтня 2006 року жоден з цих двох платежів не сплачувала, то право позивача на пред'явлення позову виникло саме з цієї дати .

П.1.1 договору також визначений кінцевий строк виконання відповідачкою грошового зобов'язання - 25 серпня 2008 року. Отже, за ознакою зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг 3-х річного строку позовної давності у банка почався саме з цієї дати .

Таким чином, за обидвома критеріями початку перебігу позовної давності за даним грошовим зобов'язанням строк позовної давності для позивача сплив.

Відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

30 березня 2016 року, тобто до ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідачка подала заяву про застосування строків позовної давності, тому суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його вимог саме з цієї підстави.

Доводи скарги до уваги прийняті бути не можуть .

Банк жодних заяв про визнання поважними причини пропущення позовної давності для захисту його порушеного права, як цього вимагає ч.5 ст.267 ЦК, не робив, тому суди не вправі на власний розсуд обговорювати дане питання.

Тлумачення позивачем положень чинного законодавства щодо позовної давності-помилкове.

Обгрунтування початку перебігу позовної давності та наслідки її спливу, зазначене у рішенні суду першої інстанції, відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України у постановах від 30 вересня 2015 року (справа № 6-154 цс 15) та по іншим аналогічним справам.

Ці висновки відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК є обов'язковими у застосуванні в даній справі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області В.В. Дроботя