АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Махлай Л.Д., Слободянюк С.В.

при секретарі Голубович С.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилою площею та виділення в натурі частки із спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про встановлення порядку користування житловими приміщеннями та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилою площею та виділення в натурі частки із спільної сумісної власності.

Просив виділити йому у власність кімнату розміром 12,4 кв.м. без балкону, припинити право спільної сумісної власності у спірній квартирі АДРЕСА_1. Також просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі у рівних частинах.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником ј частки квартири АДРЕСА_1. Загальна площа спірної квартири складає 72,37 кв.м., житлова - 42,3 кв.м. Квартира є трикімнатною.

Унікальний номер справи: 754/10252/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6421/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Зазначає, що між ним та відповідачами не досягнуто згоди щодо користування спільною житловою площею, кімната, в якій позивач має право на проживання, зайнята речами відповідачів, що позбавляє позивача можливості в ній знаходитися.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просили визначити порядок користування спірною квартирою шляхом виділення у користування ОСОБА_3 ізольованої житлової кімнати площею 12,4 кв.м. без лоджії, у користування ОСОБА_5 - ізольованої кімнати площею 12,4 кв.м. з лоджією, у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - ізольованої кімнати площею 17,5 кв.м., а кухню, коридор, вбиральню та ванну кімнату виділити в загальне користування.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва - задоволено частково. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином: виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,4 кв.м. з лоджією, ОСОБА_4 - кімнату площею 12,4 кв.м. без лоджії, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділено у спільне користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 кухню, коридор, вбиральню, ванну кімнату.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 понесені ними судові витрати у розмірі 243, 60 грн. кожному.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, виділивши ОСОБА_3 у користування житлову кімнату площею 12,4 кв.м. з лоджією, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виділити у спільне користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м. та ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 12,4 кв.м. без лоджії.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням ст.ст. 309, 213 та 212 ЦПК України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що спірна квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частинах по ј кожному. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.08.2007 року, виданим відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської РДА у м. Києві та зареєстрованим в БТІ м. Києва 27.11.2007 року.

Відповідно до довідки Форма № 3 від 12.12.2014 року, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, в квартирі зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 356 ЦК України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та відповідачами виникають постійні конфлікти у зв'язку з неможливістю користуванням спірною житловою площею. Відповідачі не дають можливості позивачу користуватися своєю часткою у спільній сумісній власності.

Відповідачами було підтверджено під час розгляду справи в суді першої інстанції, що між ними був встановлений наступний порядок користування спірною квартирою: ОСОБА_3 користуються житловою кімнатою площею 12,4 кв.м. з лоджією, ОСОБА_4 - житловою кімнатою площею 12,4 без лоджії, а ОСОБА_5 та ОСОБА_1 користуються житловою кімнатою площею 17,5 кв.м.

А відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо виділення ОСОБА_3 житлової кімнати площею 12, 4 кв.м. з лоджією враховуючи ту обставину, що шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано у 2002 році, вони не є членами сім'ї та є особами різної статі.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чиняться перешкоди в користуванні ОСОБА_1 спірною квартирою, окрім того, позивач ОСОБА_1 за усною домовленістю постійно проживає на дачі, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5 Ані позивачем, ані його представником в ході судового розгляду не було доведено порушення його права на користування спірною квартирою відповідачами.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вказали, що не заперечують проти проживання ОСОБА_1 у їх спільній квартирі, а відповідач ОСОБА_5 пояснив суду, у період приїзду ОСОБА_1 у спірну квартиру вони проживають разом у житловій кімнаті площею 17,5 кв.м. та у них не виникає конфліктів з даного приводу.

Відповідно до норм ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Нормами ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_3 житлової кімнати 12,4 кв.м. з лоджією, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в спільне користування житлової кімнати площею 17,5 кв.м. та виділення ОСОБА_1 житлової кімнати площею 12,4 кв.м. без лоджії.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: