Справа № 676/6902/15-ц
Номер провадження 2/676/258/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О. Д.

з участю секретаря - Ксьондз Р.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільському цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приват Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.06.2013 року. В обґрунтування позовних вимог знаначає, що 03.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За час користування кредитом відповідач неналежним чином виконувала свої зобов»язання, порушила умови кредитного договору щодо строків погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 13869,01 грн, яку просить стягнути.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

Відповідач та її представник в суді позов не визнали, заперечили проти його задоволення з тих підстав, що ОСОБА_2 одержала тільки кредитну карту ПАТ КБ «Приватбанк», однак грошові кошти з банківської картки зняті не були.. Відповідач не знявши кошти із карти не міг користуватися, вільно розпоряджатись та здійснювати будь-які операції протягом доби так і протягом будь-якого іншого проміжку часу. Кредитний договір з ОСОБА_2 складається лише з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, який не містить істотних умов договору, не зазначено до яких саме Правил приєднується клієнт банку, які саме послуги надаються відповідачу, на яких умовах отримується кредит, що підтверджує, що не досягнута домовленість з усіх істотних умов договору. В порушення п.4 ст.. 11 Звакону України «Про захист прав споживачів» позивачем не передано споживачу оригінал договору у письмовій формі, а тому такий договір є нікчемним через недотримання письмової форми. ОСОБА_2 є пенсіонеркою і немає доступу до мережі інтерент, а тому не могла ознайомитись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на офіційному сайті Приватбанку. Крім того заперечує щодо збільшення загального трирічного та спеціального строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки до 50 років, оскільки договір про збільшення позовної давності відповідачем не підписувався. Вимоги позивача про стягнення неустойки за весь час прострочення є необґрунтованими, беезпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стягнення одночасно пені та штрафів передбачає потрійну відповідальність за порушення зобов»язання. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони, свідка, ввчивши матеріали справи у повному обємі суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що що 03.06.2013 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанку з анкетою-заявою про видачу кредиту шляхом його перерахування на універсальну кредитну карту. Банк, розглянувши заяву відповідача, запропонував останній кредитний ліміт на кредитну картку в розмірі 300 грн. з базовою процентною ставкою на момент підписання договору 30 % із розрахунку 360 днів у році.

Зазначена заява була підписана обома сторонами і ніким не оспорюється. Долучена до анкети-заяви довідка, фактично є Тарифами, оскільки в ній викладено стислу інформацію про тип картки, тип кредитної лінії, пільговий період, валюту картрахунку, базову ставку процентів, комісію, їхні розміри, приклади розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів.

Заперечуючи проти позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач посилається на те, що не підписувала ніяких кредитних договорів з позивачем, кредитних коштів не отримувала.

Однак заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Підписавши заяву відповідач підтвердила свою згоду, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві 03.06.2013 року.

Таким чином суд вважає, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір у письмовій формі, як передбачено ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Таким чином законодавець повязує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України), а кредитний договір, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Під час розгяду справи в суді відповідачем не надано доказів про те, що вона не була ознайомлена з істотними умовами кредитування та не була проінформована про фінансові послуги на час укладання кредитного договору. Відповідач не заявляла вимогу до банку про отримання розпечатаного екземпляру договору про надання банківських послуг, що було їй запропоновано в анкеті-заяві. Відсутність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору є підставою у відповідності до ст.. 203, 215 ЦК України визнати його недійсним, однак питання про визнання умов договору недійсними відповідач не ставила.

У ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засідання свідок ОСОБА_4 показала, що вона колишня невістка ОСОБА_2 На прохання ОСОБА_2 була в банку разом з нею, коли відповідач відкривала рахунок для отримання пенсії в Приватбанку. Працівник банку запропонувава кредитну картку, ОСОБА_2 погодилась. Працівник банку сфотографував ОСОБА_2 з кредитною карткою. ОСОБА_2 повідомила їй пін-код, який складався з 4 цифр, що відповідав року її народження, і дозволяла інколи знімати кошти з кредитної картки.

Згідно із положеннями пп. 1.1.2.12 Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року, у випадку, якщо держателю картки відомо щодо незаконного використання картки, останній зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стикера РауРаss, РІN-кода, надати до банку детальний виклад обставин втрати картки, стикера РауРаss, РІN-кода, та відомості щодо їх незаконного використання. Згідно із положенням п. 1.1.2.1 Умов клієнт зобов»язаний не передавати карти, стикері, ПІНи третім особам.

Оскільки зняття грошей з рахунку стосується виконання кредитного договору, відподач не повідомляла банк про незаконне використання її кредитної картки третьою особою, таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 використала кредитні кошти на власний рахунок, а тому зобов»язана повернути кошти банку у відповідності до умов кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перервитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Сторони домовились, що погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення до 25 числа місяця, що слідує за звітним щомісячних платежів в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості шляхом списання з будь-якого рахунку , відкритого в банку, грошових коштів для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов»язань.

Відповідно п.1.1.2.7 Умов та правил власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов»язань за договором позичальник зобов»язаний на вимогу банку виконанти зобов»язання з поверенння кредиту, оплати винагороди банку.

Відповдіно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідач належним чином не виконувала умови діючого кредитного договору, проплати по кредиту не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість в сумі 13869 грн. 01коп., яка складається із: заборгованість за кредитом в сумі 2602 грн. 50 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 7829,89 грн.; заборгованість за комісією 2300,00 грн., а також штрафи 500 грн. фіксована сума, 636,62 грн. процентна складова, що підтверджується випискою з рахунку відкритого на ім.»я ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов).

Пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Згідно довідки № 30.1.9.0/2-20151029/89 від 22.03.2016 року клієнт ОСОБА_2 отримала картку № 5168 7553 0112 6674, яка має термін дії до 30.04.2017 року.

Жодного платежу на погашення кредитної заборгованості відповідач не здійснювала.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.. 599 ЦК України).

Враховуючи, що строк дії картки не закінчився, тобто позов пред»явлений в межах строку позовної давності, тому він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа №6-11173св10) застосування положень ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову в сумі 1218 грн..

Керуючись ст.ст. 213-215, 88 ЦПК України, ст. 257-259, 526, 549, 550, 554,610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 03.06.2013 року в сумі 13 869,01 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д