Справа № 370/3016/15-ц Головуючий у І інстанції Косенгко А.В.
Провадження № 22-ц/780/2393/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 18 12.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання правочинів недійсними та стягнення збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з вищезазначеним позовом в якому просили визнати правочини недійсними та стягнути збитки.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням п.п.3,5 ч.2 ст. 119 ЦПК України та п.п. 4,5 ч. 1 ст. 119 ЦПК України, позивачам надавався строк на усунення недоліків, який не може перевищувати три дні з дня отримання ними ухвали та зазначено про необхідність надати нової редакції позовної заяви кожним позивачем окремо у кількості примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі та сплатити судовий збір за кожну позовну вимогу.

17.12.2015 року представником позивачів на виконання вимог ухвали суду від 12.11.2015 року до суду було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій представник позивачів наводить свої доводи про те, що позовна заява подана без порушень ЦПК України та недоліків не містить. Проте, нової редакції позовної заяви позивачами зі сплатою судового збору не було надано.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачам на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8просять ухвалу скасувати, а матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для відкриття провадження та вирішення справи по суті, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права. Вважають, що суд не звернув увагу на те, що ними надано пояснення, щодо підстав об'єднання ними в одній позовній заяві однорідних вимог. Крім того вважають, що дана позовна заява про визнання правочинів недійсними подана із вимогою про стягнення збитків є позовною заявою майнового характеру, а тому розмір ставки судового збору за її подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху із наданням строку для усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, та повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачами в установлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуті.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно п.3 ч.2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону №484-УІІІ від 22 травня 2015 року визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановлених для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.1, ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір " в редакції Закону № 670-VIII від 03.09.2015 року позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та відповідно до п.1ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір " в редакції Закону №484-УІІІ від 22 травня 2015 року позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачує 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснив, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Позивач ОСОБА_8 20 липня 2015 року сплатив судовий збір згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674/VI , в редакції, яка діяла в цей час, в розмірі 3654,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі у листопаді 2015 року звернулися до суду з позовом про визнання правочинів недійсними та стягнення збитків, позовна заява містить в собі 27 позовних вимог майнового та немайнового характеру.

Встановлено, що на момент подачі позовної заяви, до Закону України "Про судовий збір " були внесені зміни та визначені нові ставки судового збору за подання позовної заяви.

В ухвалі Макарівського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року зазначено розрахунок суми судового збору( визначені п.1, ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір " в редакції Закону № 670-VIII від 03.09.2015 року), яка підлягає оплаті, врахована сума, яка вже сплачена позивачами та зазначено суми, які необхідно доплатити позивачам.

Позивачами судовий збір не був сплачений у строки визначені в ухвалі Макарівського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року.

За таких обставин, колегія суду не вбачає порушень процесуального законодавства та підстав для скасування ухвали про повернення позову, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства.

Відповідно до п.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем сплачено судовий збір 20 липня 2015 року, тобто коли діяв ЗУ «Про судовий збір» у редакції від 28 березня 2015 року, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки закон не має зворотної дії в часі, а тому судовий збір сплачується за ставками визначеними законом на час подання позову.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 11 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснив, що розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: