Справа № 463/5896/14-ц
Провадження № 2/463/72/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати договір №1230475 від 08.07.2013 року на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, укладений між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 нікчемним.

Свої вимоги мотивував тим, що при укладенні договору №1230475 від 08.07.2013 року недотримано вимог щодо письмової форми договору, грошові кошти ОСОБА_3 як вклад у банк не вносились і відповідно жодних зобовязальних відносин між сторонами не виникло, а тому в силу ч.2 ст.1059 ЦК України вказаний договір є нікчемним. Відтак, у банку відсутні правові підстави для здійснення виплати коштів за цим договором.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, додатково пояснили, 08.07.2013 року відповідач уклав з ВАТ «Ощадбанк», в особі завідуючої ОСОБА_5 договір №1230475 на вклад «Депозитний на імя фізичної особи» терміном на один рік та один місяць на суму 61 500,00 грн. з процентною ставкою 16,5% річних, днем повернення депозиту визначено 08.08.2014 року. На підтвердження факту укладення договору ОСОБА_3 було видано відповідну заяву на прихід готівки. Не знав, що став жертвою злочинних дій завідуючої відділення банку, оскільки вважав, що якщо укладає договір в приміщенні банку, то такий виготовлено з дотриманням вимог законодавства та службових інструкцій банку.

Приведена до присяги та допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила, що є матірю відповідача. До 2013 року договір банківського вкладу був оформлений на неї, а в 2013 році вона переоформила його на сина ОСОБА_3, який вніс у банк 20 000,00 грн., шляхом зняття готівкових коштів по договору від 2010 року, укладеного на неї ОСОБА_6, та внесенням таких на своє ім'я.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, покази свідка, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним задоволити.

Судом встановлено, що 08 липня 2013 року між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ВAT «Державний ощадний банк» в особі завідуючого відділенням ОСОБА_5 укладено договір №1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, за умовами якого ОСОБА_3 вніс, а банк прийняв на депозитний рахунок №0475 кошти в сумі 61 500,00 грн. строком на 1 рік та 1 місяць із виплатою процентної ставки в розмірі 16,5 % річних (а.с.11). На підставі вказаного договору відповідачу ОСОБА_3 було видано заяву про прихід готівки від 08.07.2013 року (а.с.12).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 1.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, встановлено, що клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ).

Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм підписом.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі № 6-118цс14, висновки якого (у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України) є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У звязку з вищенаведеним, суд не вбачає підстав для відступу від вищезгаданої правової позиції Верховного Суду України.

Крім того, заява на прихід готівки від 08 липня 2013 року, видана відповідачу ОСОБА_3 в якості документу, що підтверджує внесення ним (як вкладником) грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок, не відповідає вищезгаданим вимогам, які містяться у пункті 1.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, а саме: в такій заяві невірно зазначена назва банку при цьому вона відрізняється від назви, зазначеної в договорі №1230475 від 08.07.2013 року, вказано неіснуючий дебетний рахунок віділення банку; номер рахунку платника відрізняється від номера рахунку вказаного в Договорі №1230475 від 08.07.2013 року; сума вкладу повинна бути відображена в графі «дебет», а не «кредет»; а також на цій заяві відсутній відбиток печатки (штампа) та/або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу, що оспорюється, дотриманою не була, а відтак (у відповідності до ч.2 ст. 1059 ЦК України) цей договір є нікчемним, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 215,216,1058,1059 ЦК України, ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати договір №1230475 від 08.07.2013 року на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, укладений між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» () 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., 121 (сто двадцять один) 80 коп. та 121 (сто двадцять один) 80 коп. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви та апеляційних скарг.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.