Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє свої інтереси та інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Подільський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє свої інтереси та інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Подільський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Свої вимоги мотивує тим, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований він та відповідачі.

Зазначив, що відповідачка ОСОБА_3 ще у 2000 році вийшла заміж, забрала свої речі та виїхала на проживання до свого чоловіка, однак народивши дітей теж їх зареєструвала за спірною адресою.

Вказав, що відповідач ОСОБА_2, починаючи з 2007 року переїхав до своєї дружини за адресою - АДРЕСА_2.

Посилаючись на ст. 107 ЖК України та враховуючи те, що відповідачі не проживають у вищевказаній кімнаті, не користуються нею, не оплачують житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, позивач просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти останніх з реєстрації за даною адресою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що між ним, сестрою ОСОБА_3 та батьком протягом тривалого часу існують неприязні стосунки та конфлікти, оскільки позивач чинить їм перешкоди у проживанні в вказаній квартирі. Крім того, зазначив та надав докази того, що ним сплачуються кошти за житлово-комунальні послуги та зазначив, що він не втратив інтерес до квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомила.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 46).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_2, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 січня 1986 року ОСОБА_1 було видано ордер НОМЕР_1 на сім'ю з п'яти чоловік на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 2).

Відповідно до довідки форми № 3, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 23.09.2015 року № 4618, квартира АДРЕСА_1 не приватизована, в ній зареєстровані позивач та відповідачі (а.с. 7).

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачі у спірній квартирі не проживають, нею не цікавляться та не сплачують кошти за житлово-комунальні послуги, при цьому посилається як на норми ЖК України так і на ЦК України.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки, або інші особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

У ст. 71 ЖК України зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в спірній квартирі відповідачі не проживають оскільки між позивачем та ними постійно виникають конфліктні ситуації, позивач перешкоджає відповідачам у проживанні та користуванні квартирою.

Крім того, слід зазначити, що відповідачі не втратили інтерес до квартири, оскільки ними сплачуються кошти за житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанціями (а.с. 37-40).

Посилання позивача на норми ЦК України в даному випадку є неправомірними, оскільки спірна квартира не перебуває у його власності.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки така вимога стосується третьої особи, а не відповідачів, та дане питання не віднесене до компетенції суду.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє свої інтереси та інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Подільський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 71, 107 ЖК України ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє свої інтереси та інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Подільський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна