Справа № 462/2868/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2729/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача ПАТ «Львівобленерго» - Середницького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» 1739,42 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вважає рішення необ'єктивним, необґрунтованим та винесеним із грубим порушенням норм процесуального законодавства. Внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, судом було невірно встановлено обставини, які мають значення для вирішення справи. Зазначає, що станом на дату звернення з даною позовною заявою та протягом всього періоду провадження до 17 лютого 2016 року не існувало жодних судових наказів або судових рішень, що набрали законної сили, про стягнення заборгованості з відповідачів та в матеріалах справи відсутня і позивачем не була надана згадана в договорі довідка про наявність заборгованості. Крім цього, зазначає, що жоден з відповідачів як свідок не допитувався, тому посилання суду на окремі твердження відповідачів, як на докази, не можуть бути підставою для прийняття рішення. Також, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про надання житлово-комунальних послуг відповідачам та виникнення заборгованості на суму 1739,42 грн. та не зазначено за який конкретно період виникла заборгованість, за які самі послуги та які тарифи застосовувались.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись зокрема на ст.ст. 11, 15, 512, 514, 509, 526, 525 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 18, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є власниками і зареєстровані в квартирі на АДРЕСА_1 та за вказаною адресою отримували житлово-комунальні послуги, які до лютого 2014 року надавались ДЖКП ДК «ЛОРТА», при цьому не оплачували їх вчасно і в повному обсязі, тому станом на лютий 2014 року в них утворилась заборгованість в розмірі 1739,42 грн., в тому числі 1052,84 грн. - за утримання будинку і прибудинкової території, 650,82 грн. - за централізоване опалення і 35,76 грн. - за гаряче водопостачання. Часткову оплату відповідачами житлово-комунальних послуг підтверджено квитанціями. Договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами укладено не було, однак, відповідач визнає той факт, що вони надавались, але не в повній мірі, відтак між сторонами існували договірні відносини. Також, як вбачається із матеріалів справи, а саме квитанцій та повідомлень, доданих до позову відповідачі оплачували за послугу з утримання житлового будинку і прибудинкової території за невірним тарифом, а саме 1,47 грн. за кв.м. без врахування ПДВ та без врахування, що при визначенні загального тарифу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території також проводиться нарахування плати за вивезення побутових відходів, споживання електроенергії у місцях загального користування, технічне обслуговування і диспетчеризацію ліфтів та електроенергію ліфтів за фактом згідно з щомісячними актами виконаних робіт і виставлених рахунків підприємствами-організаціями, які надають ці послуги. Крім цього, суд вважав, що нарахування ДЖКП ДК «ЛОРТА» є коректними, а доказів протилежного суду не представлено. Окрім наведеного, судом встановлено, що 14.04.2014 року Залізничним районним судом м.Львова видано судовий наказ за заявою ДЖКП ДК «Лорта» про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_9 1739,42 грн. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги і 121,80 грн. судового збору, а ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12.05.2014 року вказаний судовий наказ скасовано. Також, як вбачається із матеріалів справи, 18.06.2014 року між ДЖКП ДК «ЛОРТА» та ПАТ «Львівобленерго» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор (ДЖКП ДК «ЛОРТА») передає, а новий кредитор (ПАТ «Львівобленерго») приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору за надані житлово-комунальні послуги фізичним особам і стає кредитором за цими зобов'язаннями, зокрема відбулося відступлення права вимоги до відповідачів на суму боргу 1739,42 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суд першої інстанції обставинам справи та вимогам закону не відповідають, обставини ж які суд вважав встановленими - не доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, було встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось 18.06.2014 року між позивачем та ДЖКП ДК «ЛОРТА», яке на даний час ліквідоване, був укладений договір №2 «Про відступлення права вимоги», згідно якого вказане ДЖКП передало, а новий кредитор (позивач по справі) прийняв на себе право вимоги, що належить ДЖКП за надані житлово-комунальні послуги фізичним особам на загальну суму 425262,88 грн. і стає кредитором за цими зобов'язаннями. При цьому, список боржників та сума боргу по кожному з них, яка відступається Новому кредитору наведені у додатках №»1 та №2, що є невід'ємними частинами цього договору (п. 1.1 Договору).

Також, згідно п. 1.2 Договору Право вимоги Первісного кредитора заборгованості від зазначених Боржників підтверджується: судовими наказами або судовими рішеннями про стягнення заборгованості, які набрали законної сили, матеріалами виконавчих проваджень, відкритих на їх виконання та /або довідками про наявність заборгованості.

Крім цього, за п.1.3 Договору позивач одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання зобов'язань по сплаті житлово-комунальних послуг та право на нарахування і стягнення штрафних санкцій тощо у порядку та відповідності до вимог чинного законодавства України.

Також, за змістом п. 2.1 Договору Первісний кредитор повинен передати позивачу всі наявні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення в термін до 5-ти календарних днів з моменту підписання даного договору.

Пункт 2.2. Договору вказує, що Новий кредитор зобов'язаний після підписання цього Договору письмово повідомити Боржника про відступлення права вимоги за цим договором.

За п. 3.1 за прострочення у передачі Новому кредитору всіх документів, які засвідчують права, що передаються та інформації, яка є важливою для їх здійснення, винна Сторона несе відповідальність у відповідності до чинного законодавства України.

П. 4.3 Договору передбачає, що невід'ємною частиною цього Договору є Додаток №1 та Додаток №2.

Дійсно, відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Однак, слід також врахувати і те, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Крім цього, ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Окрім наведеного, згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Також, як вбачається із матеріалів даної цивільної справи (ухвала Господарського суду Львівської області від 9.07.2014 року у справі №5015/5411/12), справи №462/2007/14-ц, встановлено судом апеляційної інстанції та сторонами не спростовано, - відповідно до згаданого договору від 18.06.2014 року ДЖКП ДК «ЛОРТА» відступило, а позивач прийняло на себе вимоги за надані житлово-комунальні послуги фізичним особам і стало кредитором за такими, зокрема, що стосується і вимог до відповідачів про стягнення 1739,42 грн.

Однак, як вбачається із матеріалів справи чинного на час укладення договору судового рішення, тобто рішення яке б набрало законної сили про стягнення з відповідачів на користь первісного кредитора ДЖКП ДК «ЛОРТА» спірної суми заборгованості не існувало.

Так, судовий наказ від 14.04.2014 року, за яким наказано стягнути з відповідачів та ОСОБА_10 (який до участі у даній справі не залучений) спірну суму заборгованості, скасований ухвалою Залізничного районного суду м.Львова до укладення договору, а саме 12.05.2014 року.

Тобто, на час укладення договору, судового рішення, яке стверджувало б про безспірність переданої вимоги ДЖКП позивачу про стягнення 1739,42 грн. з відповідачів не існувало, тому вказану суму слід вважати оспорюваною, зважаючи також і на те, що відповідачі розмір такої заборгованості перед первісним кредитором заперечують.

Зважаючи на наведене позивачу слід було б довести наявність права на стягнення такої заборгованості з відповідачів у первісного кредитора, яким йому було відступлено таку та перехід цих прав на отримання такої саме до нього.

Зважаючи на вказане позивач отримав лише право на заявлення вимог до відповідачів про стягнення згаданої суми та зобов'язаний довести необхідність стягнення такої з відповідачів на його користь належними та допустимими доказами.

Так, позивачу слід було б представити докази, які б стверджували про надання ДЖКП ДК «ЛОРТА» та отримання відповідачами від нього комунальних послуг на вказану суму; період коли такі були надані та отримані; конкретизацію щодо виду отриманих послуг; порядок (механізм) нарахування плати за кожну із наданих та отриманих послуг, іншу необхідну інформацію, що могла б свідчити про надання та отримання згаданих комунальних послуг та необхідність їх оплати відповідачами у вказаному позивачем розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи та визнано представником позивача, ПАТ «Львівобленерго» окрім судового наказу, який на час укладення договору був скасований та довідки, яка лише свідчить про саму суму заборгованості інших документів, відповідно до п.2.1 Договору, що засвідчували б право вимоги до відповідачів передано не було та такі, як і самі Додатки №1 та №2 до Договору представником позивача, відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області, що була занесена до журналу судового засідання 11.04.2016 року (а.с. 160), - суду апеляційної інстанції представлено не було.

Також, позивачем не було виконано і умови п. 2.2 Договору та не повідомлено відповідачів про укладення згаданого договору та перехід певних прав за таким до позивача.

Отже позивачем не представлено ні відповідачам, ані суду доказів переходу прав за зобов'язаннями, що могли виникнули між первісним кредитором та відповідачами.

Дійсно, факт надання первісним кредитором житлово-комунальних послуг відповідачам та отримання ними таких відповідачами не оспорюється, однак відповідачі заперечують наявність у них боргу за отримання таких та вважають, що надані послуги ними оплачені у встановленому законом порядку. Отже сам факт надання відповідачам первісним кредитором комунальних послуг за відсутності згаданих доказів не може свідчити про необхідність стягнення спірної заборгованості.

Зважаючи на відсутність даних про: період виникнення заборгованості; отримання та не оплату таких відповідачами на оспорювану суму; вид отриманих послуг; порядок (механізм) нарахування плати за кожну із наданих та отриманих послуг, тощо; іншу необхідну інформацію, що могла б свідчити про надання та отримання згаданих комунальних послуг та необхідність їх оплати у вказаному позивачем розмірі, вимоги, що надсилались відповідачам первісному кредитору та були подані відповідачами разом із квитанціями про сплату послуг суду (а.с. 51-82, 90-113, 130) не слід вважати належними доказами на підтвердження позовних вимог.

Крім цього, навіть у випадку співставлення вимог та квитанцій, які свідчать про оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 51-82, 90-113, 130), розмір, про який йдеться у позовній заяві не підтверджується.

Дата Нараховано Утримання будинку та прибудинкової територіїНараховано Гаряча водаНараховано Тепло
01.12109,15 377,02
02.12121,8155,92414,09
03.12157,99 283,16
04.12159,53 195,85
05.12159,0818,64102,20
06.12158,64 102,20
07.12158,60 102,20
08.12157,93 102,20
09.12159,80 102,20
10.12160,1118,64142,08
11.12160,13149,12259,65
12.12160,54 352,50
01.13161,0655,92395,39
02.13161,1337,28339,07
03.13159,16 354,57
04.13160,1837,28201,33
05.13157,61 102,20
06.13163,31 102,20
07.13164,75 102,20
08.13157,78130,48102,20
09.13159,2418,64102,20
10.13156,1955,92133,60
11.13157,6455,92223,12
12.13159,5818,64298,03
01.14157,4637,28365,78
Всього 3898,40689,685357,24
Всього 9945,32

Дата
Оплачено Утримання будинку та прибудинкової території Оплачено Гаряча вода Оплачено Тепло
01.12119,1537,28377,02
02.12121,8118,64414,09
03.12121,8137,28290
04.12115,71 202,50
12.1291,23149,12159,65
06.12124,08
07.12123,64
08.12138 202
11.12150
09.12129,73 202,40
07.12128,60 202,20
06.12 186,49
07.12 202,20
10.12 250
01.13120 352,50
02.13120 400
02.13100
03.13145,4394340
05.139036,48201,33
04.13115,65 354,57
06.13104,60 130
09.1312937,28102,20
07.1313093,20102,20
08.13160,52 120
11.131205631,40
12.
10.13112,6018,64102,20
01.14 20200
02.14134 266
всього3075,56653,925515,95

Всього 9245,43

Тобто, вимог подано ДЖКП ДК «ЛОРТА» на суму 9945,32 грн. за вказаний період (3898,4 грн. утримання будинку та прибудинкової території; 689,68 грн. гаряче водопостачання та 5357,24 грн. централізоване теплопостачання). Оплат же здійснено за вказаний період на загальну суму 9245,43 грн. (3075,56 грн. утримання будинку та прибудинкової території + 653,92 грн. гаряче водопостачання та 5515,95 грн. централізоване теплопостачання). Різниця відповідно складає 699,89 грн. Якщо ж враховувати і вказаний у вимогах станом на 1.01.2012 року борг у розмірі 1644,92 грн. (345 грн. утримання будинку та прибудинкової території + 86,3 грн. гаряче водопостачання та 1212,87 грн. централізоване теплопостачання), різниця відповідно складає 2344,81 грн.

Перевіряючи ж доводи представника позивача, що вказана сума є різницею між розміром заборгованості вказаної у вимогах ДЖКП ДК ЛОРТА станом на лютий 2014 року (а.с. 75) 1928,9 грн. (1159,38 + 751,04 + 18,48) за мінусом сплачених коштів на погашення боргу відповідачами у лютому (а.с. 74) (134 грн. плата за утримання будинку та прибудинкової території та 266 грн. плата за теплопостачання), розмір умовної заборгованості становитиме 1528,9 грн.

Зважаючи на наведене слід вказати про те, що жодних доказів про наявність у ДЖКП ДК «ЛОРТА» прав законної вимоги до відповідачів та зобов'язання відповідачів сплатити розмір, що становить оспорювану суму, а також перехід таких прав, відповідно до згаданого договору, до позивача судом не здобуто. Такі відсутні у матеріалах даної справи та справи № 462/2007/14-ц, сторонами таких не представлено та клопотань про витребування таких не заявлено.

Зважаючи на вказане, підстав вважати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, - немає.

Тому рішення суду яким такі позовні вимоги задоволені підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, чим слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в користь ОСОБА_5 267,96 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник