АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №760/3123/13-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року у справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи - Міністерство оборони України, Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про стягнення заборговності по платі за проживання у гуртожитку, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року КНУ ім. Т.Шевченка звернувся до суду з позовом, уточненим у вересні 2013 року, у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 55545,15 грн. заборгованості по платі за проживання у гуртожитку;

- виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із кімнат №№ 4202 та 4213 гуртожитку №11 університету.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 22 листопада 2013 року позов задоволено, вирішено виселити відповідачів та стягнути суму заборгованості за проживання у гуртожитку. Рішення оскаржено в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині вирішення позову про стягнення заборгованості скасовані, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишені без змін.

Після цього справа неодноразово розглядалась у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

В лютому 2016 року КНУ ім. Т.Шевченка змінив підстави позову та збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути солідарно з відповідачів 59734,03 грн. (т.5 а.с.42).

Остаточні вимоги обґрунтовує тим, що Університет є власником гуртожитку №11 по АДРЕСА_2 В рамках співпраці Університету та Міністерства оборони України, відповідачі у 2000 році тимчасово були поселені у цей гуртожиток та зобов»язались вносити плату за проживання у гуртожитку, про збільшення розміру якої належним чином повідомлялись.

Термін проживання у гуртожитку закінчився 31 грудня 2011 року, проте відповідачі фактично проживали до 31 грудня 2013 року, при цьому оплату за проживання у гуртожитку здійснювали до березня 2009 року.

Зазначене призвело до виникнення заборгованості, розмір якої за період з березня 2009 року по 31 грудень 2013 року склав 59734,03 грн., яку позивач і просить стягнути.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 55354,03 грн. заборгованості за проживання у гуртожитку та по 276,77 грн. з кожного у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачі поселились у гуртожиток на підставі правочинів, укладених між Університетом та Міністерством, відповідачі не є сторонами цих правочинів, а отже не зобов»язані дотримуватися та виконувати їх умови.

Окрім того, зазначає, що відповідно до Додаткової угоди №303/44/03 від 19 серпня 2009 року до Договору №135 про підготовку спеціалістів, Міністерство самостійно зобов»язалось укладати договори із сім»ями військовослужбовців про надання житлових приміщень у гуртожитку в тимчасове користування. Таким чином, належними сторонами правовідносин, які є предметом розгляду цієї справи, є Міністерство та відповідачі.

Посилається на незаконність підвищення на підставі наказів ректора тарифів на проживання з січня 2010 року та з вересня 2011 року, оскільки не дотримано вимоги щодо обов»язковості завчасного попередження мешканців, що зазначено у Додатковій угоді №303/44-09 від 22 серпня 2009 року. Також вважає, що оскільки накази ректора є внутрішніми локальними актами, то вони мають своє поширення лише на студентів університету.

Посилається на неповноту встановлення обставин справи.

В судовому засіданні відповідач та представник третьої особи Міністерства оборони України доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_6 та представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_6 та представника Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що між Київським національним університетом імені ТарасаШевченка та Міністерством оборони України тривалий час існували договірні правовідносини щодо розміщення у гуртожитку університету військових.

Так, 11 вересня 1995 року між Університетом та командуючим Військами Повітряної Оборони України укладено Договір «Про підготовку спеціалістів з вищою освітою».

Для досягнення мети даного договору університет зобов»язався для забезпечення житлово-побутових умов курсантам ВЗП виділити гуртожиток №3 за адресою АДРЕСА_1 з наявними меблями, інвентарем та іншим обладнанням, кімнати в гуртожитку №18 за адресою АДРЕСА_3, які надані для проживання офіцерів-слухачів та членів їх сімей; замовник (Командуючий військами Повітряної Оборони України) в свою чергу зобов»язався приміщення, надані у тимчасове користування, утримувати в справному стані, використовувати виключно для досягнення мети, передбаченої договором та за їх прямим призначенням, після закінчення строку дії договору та в інших випадках у 3-х місячний термін здати надані в користування приміщення в повному порядку.

21 лютого 1997 року між Університетом та заступником Міністра Оборони України -командувачем Сил Протиповітряної оборони України укладено додаткову угоду №07-94 до договору від 11 вересня 1995 року «Про підготовку спеціалістів», метою якої є спільне використання студентського гуртожитку АДРЕСА_2, для досягнення якої сторони взяли зобов»язання: університет передає по акту прийому-передачі будинок гуртожитку, а замовник приймає по акту прийому-передачі будинок гуртожитку та проектно-кошторисну документацію від університету для проведення реконструкції та капітального ремонту.

Цією ж додатковою угодою визначено, що загальні приміщення будинку гуртожитку використовуються «Університетом» та «Замовником» спільно по взаємній домовленості. Термін дії даної угоди з 21 лютого 1997 року до 22 лютого 2007 року.

22 грудня 1997 року між Університетом та Міністерством укладено Договір №135 «Про підготовку спеціалістів», відповідно до п.1.3 якого для забезпечення житлово-побутових умов курсантам ВВП був виділений гуртожиток №3 за адресою АДРЕСА_1 з наявними меблями, інвентарем та іншим обладнанням.

Згідно п.2.2 зазначеного договору замовник зобов»язався щомісячно оплачувати проживання курсантів у гуртожитку по узгодженим сторонами цінами, що діють для студентів університету згідно затвердженого кошторису - розрахунку. Термін дії договору до 01 січня 2010 року.

28 жовтня 1998 року заступником Міністра Оборони України Командувачем Сил Протиповітряної оборони України та ректором КНУ ім. Т.Шевченка укладено додаткову угоду №07-94-1 до договору від 11 вересня 1995 року «Про підготовку спеціалістів», відповідно до якої п.2.10 викладено в новій редакції - сім'ї військовослужбовців, заселені в гуртожиток на житлову площу, передану в користування «замовнику», оплату за проживання проводять особисто в бухгалтерію «Університету», розмір якої визначається за згодою сторін та оформляється відповідним актом.

Відповідачі 21 серпня 2000 року були заселені до кімнат №420/2 та №421/3 в гуртожитку №11 за адресою АДРЕСА_2.

24 липня 2006 року між Університетом та Міністерством укладено договір №67 про надання в тимчасове користування приміщень Військовому інституту КНУ ім. Т.Шевченка, предметом якого є надання університетом у тимчасове безоплатне користування Міністерству для використання Військовим інститутом 66 блок-секцій у гуртожитку університету №11 по АДРЕСА_2 з метою заселення і проживання в ньому виключно особового складу Військового інституту КНУ ім. Т.Шевченка.

Додатковою угодою від 19 серпня 2009 року №303/44/09 внесено зміни до договору №135 «Про підготовку спеціалістів» від 22 грудня 1997 року, зокрема, п.1.3 та п.1.4 договору викладено в такій редакції: «Для забезпечення житлово-побутових умов курсантам та слухачам військового інституту виділений гуртожиток №3 за адресою АДРЕСА_1 з наявними меблям, інвентарем та іншим обладнанням, житлові кімнати гуртожитку №11 за адресою: АДРЕСА_2, які надані Університетом в тимчасове користування міністерству для проживання 57 сімей військовослужбовців і працівників Збройних Сил України, а також військовослужбовців, звільнених в запас або відставку та членів їх сімей, згідно Додаткових угод №07-94 від 21 лютого 1997 року, №07-9401 від 28 жовтня 1998 року, №66 від 24 липня 2006 року до Договору «Про підготовку спеціалістів» від 11 вересня 1995 року та Договору №67 від 24 липня 2006 року». Термін дії договору визначено з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2011 року.

Цією ж додатковою угодою встановлено, що після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Бориспільській, 26 у м.Києві Міністерство вивільняє та передає університету житлові кімнати в студентському гуртожитку №11, зайняті 10 сім'ями військовослужбовців у тому числі звільнених у запас або відставку, протягом 2010 року проводить відселення решти сімей військовослужбовців, які проходять військову службу, а до кінця 2011 року проводить відселення всіх сімей військовослужбовців, звільнених у запас або відставку і передає Університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку №11.

Розмір та порядок місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлюється наказами ректора університету.

На час укладення додаткової угоди діяв розмір оплати встановлений наказом ректора від 21 березня 2006 року №184-32, а саме 110 грн. в місяць за одне ліжко-місце зайняте мешканцями, які не є співробітниками університету та членами їх сімей, 110 грн. в місяць за зайняті додаткові ліжко-місця. Термін дії додаткової угоди з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2011 року.

Згідно даних довідки-розрахунку по оплаті за проживання та використану електроенергію ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_6 за проживання у вищезазначених кімнатах сплачували за 5 ліжко-місць за період з 2002 по липень 2005 - 6 грн. за ліжко-місце, з липня 2005 по травень 2008 - 16 грн. за ліжко-місце, з червня по жовтень 2008 року - 51 грн. за ліжко-місце, з листопада 2008 по грудень 2009 - 110 грн. за ліжко-місце.

Пунктом 5.1 Додаткової угоди №303/44/09 від 19 серпня 2009 року передбачалося, що Міністерство оборони України укладає договори із сім'ями військовослужбовців про надання житлових приміщень в тимчасове користування в студентському гуртожитку №11 КНУ за умов визначених в додатковій угоді.

Сторонами зазначено, що з сім'єю ОСОБА_6 таких договорів не укладалось, проте останні фактично проживали у гуртожитку та користувалися житлово-комунальними послугами до кінця грудня 2013 року (т.1, а.с. 198).

Станом на 31 грудня 2013 року за відповідачами наявна заборгованість в сумі 59734,03 грн., що підтверджується даними довідки-розрахунку (т.5, а.с. 48-50).

Згідно із розрахунком, період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року відповідачами сплачувалося за проживання у гуртожитку, як щомісячний платіж у розмір лише 110 грн. за одне ліжко-місце, внаслідок чого виникла вказана вище заборгованість.

Додатковою угодою №303/44-09 від 19 серпня 2009 року визначено порядок розрахунків за користування житловими приміщеннями у гуртожитку і розмір платежів.

Наказом ректора від 21 березня 2006 року №184-32 з 01 квітня 2006 року встановлено розмір плати за проживання в гуртожитках університету, у тому числі й для курсантів та слухачів військового інституту, які проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

Наказом ректора від 30 грудня 2009 року №871-32 з 01 січня 2010 року встановлено розмір оплати за проживання у гуртожитках університету й при наявності у кімнатах електролічильників для співробітників університету розмір плати становив 245 грн. а для інших - 282 грн.

Наказом ректора від 11 травня 2011 року №365-32 з 01 червня 2011 року встановлено щомісячну вартість одного ліжко-місця за проживання в гуртожитку університету, у тому числі й для осіб, які не є студентами, аспірантами, докторантами, урахуванням усіх витрат на надання платної послуги з проживання в розмірі 402 грн.(т. 5, а.с 61-64).

Умовами додаткової угоди до договору про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997 року, яка укладена 19 серпня 2009 року, передбачено, що розмір оплати за проживання в гуртожитку згідно з калькуляцією, визначається на підставі наказу ректора.

Відповідно до матеріалів справи, конкретна вартість плати за проживання в гуртожитках наказами ректора визначалася на підставі калькуляцій (т. 5, а.с. 56, 60, 64).

Вартість послуги за проживання в гуртожитках університету визначається відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23 липня 2010р. №736/902/758 з урахуванням вимог наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров»я України від 28 березня 2011 року №284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної власності». До 2010 року така вартість визначалася відповідно до Порядку надання платних послуг державними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України №383/131 від 27 жовтня 1997 року.

Накази ректора ґрунтуються саме на зазначених нормативних документах та доказах динаміки цін впродовж 2009-2011 років на енергоносії, комунальні послуги, послуги по утриманню гуртожитку, вартості матеріальних цінностей та підвищенням оплати праці обслуговуючого персоналу гуртожитку (т. 2 а.с.64-179, т.3 а.с.12-79, т.4 а.с.1-244).

Плата за проживання в гуртожитку змінювалась на підставі наказів ректора КНУ від 30 грудня 2009 року №871-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» та наказу від 11 травня 2011 року №365-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» (т.1 а.с.75-77, 131-133).

Відповідно до наказу №871-32 від 30 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року, зокрема, для інших осіб в гуртожитку №11 в кімнатах з електролічильником встановлюється оплата за проживання в розмірі 282 грн. за ліжко-місце (т.1 а.с.75). До нього додається калькуляція вартості із показниками, які є складовими вартості проживання (т.1 а.с.77). Наказом від 11 травня 2011 року №365-32 збільшено вартість одного ліжко-місця до 402 грн. (т.1 а.с. 131-134).

Відповідно до умов додаткової угоди оплата за тимчасове користування житловим приміщенням та спожиту електроенергію проводиться самостійно сім'ями військовослужбовців, які проживають у гуртожитку, на рахунок університету через установу банку на підставі рахунків, виписаних дирекцією студмістечка університету не пізніше 15 числа наступного місяця за оплачуваним (п.3.4. Додаткової угоди).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір плати за проживання у гуртожитку встановлювався у визначений законом спосіб, відповідачі зобов»язані здійснювати оплату за проживання в гуртожитку, про підвищення розмірів плати повідомлялись, проте продовжували здійснювати плату, виходячи із розміру 110 грн. за одне ліжко-місце.

Відмовляючи в частині вимог щодо стягнення підвищеної плати за період січень-березень 2010 року та червень-вересень 2011 року,суд першої інстанції виходив із того, що позивачем порушено встановлений термінів повідомлення відповідачів про майбутнє підвищення плати за цей період, ураховуючи визначені Додатковою угодою строки видачі рахунків на оплату за проживання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що університет в односторонньому порядку на власний розсуд визначав розмір плати за проживання, відхиляються колегією суддів, оскільки умовами додаткової угоди до договору про підготовку спеціалістів передбачено право університету встановлювати розмір оплати за проживання на підставі наказу ректора.

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідачі не є стороною таких договорів, відтак не зобов»язані виконувати їх умови, колегією суддів відхиляються, оскільки розмір оплати за проживання в гуртожитку встановлено з дотриманням порядку, визначеного у цих договорах, відповідачі користувались майном та отримували певні послуги, відтак на них покладається обов»язок сплачувати за проживання та надані послуги. Відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачами від такого обов»язку не звільняє, оскільки відповідачі користувались майном та отримували послуги, проте плату вносили не в повному обсязі.

При цьому, установлено також, що відповідні накази ректора не оспорювались та незаконними у встановленому законом порядку не визнавались.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення про зміну тарифів відхиляються колегією суддів, оскільки такі твердження спростовуються даними актів про інформування мешканців гуртожитку №11 з числа військовослужбовців та осіб, які звільненні в запас, які є в матеріалах справи. Посилання на ту обставину, що у списку осіб, до відома яких доведено зміст наказу ректора, прізвище відповідача зазначено невірно, зокрема «Халімананко» замість «Халіманенко», відхиляються колегією, оскільки не свідчить про неповідомлення відповідачів, ураховуючи , що в даному випадку має місце несуттєва описка, відтак відсутні підстави для звільнення відповідачів від оплати за проживання та надані послуги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, перевірив підстави та порядок визначення і зміни плати за проживання, порядок повідомлення відповідачів та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Рішення суду щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог позивачем не оскаржується, відтак апеляційний суд, виходячи із наданих йому повноважень, не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов