Справа № 367/2848/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування спільно нажитого майна та перешкоджання в його користуванні,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Під час спільного проживання вони купували різні речі та меблі, що є спільно нажитим майном подружжя. Крім того, у 2011 році вони взяли кредит у розмірі 111 000,0 гривень, за який купили автомобіль Hyundai Accent, даний кредит був виплачений у 2012 році.

Позивач вказує, що 09.03.2016 року вони з відповідачкою розірвали шлюб і перестали вести спільне господарство. Після розірвання шлюбу відповідачка без погодження з ним забрала їх автомобіль собі і місце його знаходження йому невідоме. На його звернення до неї вирішити добровільно питання про розподіл спільного майна, в даному випадку автомобіля, а саме сплати одному із них половину вартості даного автомобіля, відповідачка відмовляється, тому він змушений звернутися до суду про захист свого майна, придбаного під час спільного проживання подружжя.

Вказує, що в даному випадку автомобіль Hyundai Accent є їх спільно нажитим майном і є неподільною річчю, тому може бути присуджений одному з подружжя з виплатою компенсації. Враховуючи, що він не ставить питання про розподіл всього майна придбаного під час шлюбу, а має намір забрати автомобіль собі, а відповідачці сплатити за нього компенсацію.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив витребувати у відповідачки ОСОБА_2 автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, ідентифікатор САЕ 623900, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України, який є їх спільною власністю та не перешкоджати йому в його користуванні .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з 26.06.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ірпінського міського суду Кивїської області від 09 березня 2016 року у справі № 367/760/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26.06.1999 року відділом реєстарції актів громадянського стану виконкому Теплодарської міскради Одеської області, актовий запис № 20. Дане рішення набрало законної сили 22.03.2016 року, а тому обставини, встановлені даним рішенням суду у відповідності до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

В судовому засіданні також встановлено, що під час перебування позивачем та відповідачкою у шлюбі ними було придбано у кредит автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, ідентифікатор САЕ 623900, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України; згідно довідки ПАТ Креді ОСОБА_5 в м. Києві від 11.05.2012 року № 13710-20/193 у звязку з повним погашенням кредитної заборгованості за кредитним договором № 1/1119705 від 23.06.2011 року, укладеним між ПАТ Креді ОСОБА_5 та ОСОБА_1, договір застави № Z1/1119705 від 23.06.2011 року втратив силу.

Встановлено, що автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, ідентифікатор САЕ 623900, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України та оригінал свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу знаходиться у відповідачки ОСОБА_2, що визнається в судовому засіданні сторонами, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє беззаперечне підтвердження доводи позивача про те, що автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, ідентифікатор САЕ 623900, державний номерний знак НОМЕР_1 придбаний позивачем та відповідачкою під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, а тому даний автомобіль слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просить витребувати у відповідачки ОСОБА_2 автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, ідентифікатор САЕ 623900, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України, який є їх спільною власністю та не перешкоджати йому в його користуванні .

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що оскільки автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, державний номерний знак НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивач не заявляє позовних вимог про поділ цього майна, даний автомобіль перебуває у відповідачки ОСОБА_2, а тому, виходячи із положень ст. 63 СК України слід зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 користуватися автомобілем Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, державний номерний знак ВН 8012 СТ.

Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково.

На підставі ст. ст. 57, 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 357, 358, 364, 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати автомобіль Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 користуватися автомобілем Hyundai, моделі Accent, рік випуску 2011, кузов Z94CU41CBBR034687, державний номерний знак ВН 8012 СТ.

В інший частині позов залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 09.10.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6