Справа №489/3179/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» (далі - Підприємство) про стягнення заробітної плати, середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень, просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі 45837,86 грн., середній заробіток за час затримки виплати з в сумі 80346,42 грн. за період з 01 листопада 2015 р. по 30 вересня 2016 р.

В судовому засіданні позивач з представником просив позов задовольнити, надалі надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача просила позов залишити без задоволення. Посилалася на важке фінансово - економічне становище Підприємства.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах, які припинені його звільненням 30 жовтня 2015 р. за згодою сторін (ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Відповідачем визнана заборгованість по заробітній платі в сумі 45837,86 грн. за період з листопада 2014 р . по лютий 2016 р., які на користь позивача слід стягнути на підставі ст. 47, 116 КЗпП України.

Оскільки розрахунок з позивачем у день звільнення та і до тепер не відбувся, то згідно ст. 117 КЗпП України на його користь з відповідача слід стягнути середній заробіток.

Як вбачається з пояснень позивача та копій табелю обліку робочого часу, на нього розповсюджувався режим робочого часу розрахованим за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середнього заробітку слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМ України №100 від 08 лютого 1995 р. (далі - Порядок №100).

Так, за п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно абзацу 4 п. 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Тобто за змістом цього пункту обрання двох попередніх місяців до останніх двох місяців до дня, коли відбулася певна подія, можливе лише в разі відсутності факту роботи жодного дня.

За такого, доводи позивача, що середній заробіток йому слід обраховувати за червень - липень, а не за серпень - вересень 2015 р., оскільки в останні місяці він перебував на лікарняному та у відпустці, неспроможні.

Згідно абз. 2 п. 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, у серпні 2015 р. враховуються при обчисленні середнього заробітку відпрацьовані 7 змін (56 годин) з оплатою їх в сумі 1349,25 грн., надбавка 70 грн. за таку ж кількість відпрацьованого робочого, індексація заробітної плати 142,44 грн., доплата за вислугу років 146,17 грн. Усього 1707,97 грн. Не враховується у серпні 2015 р. оплачувана відпустка тривалістю 13 робочих змін.

У вересні 2015 р. позивач не працював. Оплачувані йому відпустка, період перебування на лікарняному, допомога у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю до розрахунку середнього заробітку за змістом абз. 2 п. 4 Порядку №100 не враховуються.

Отож середньоденний заробіток розраховується так: 1707,97 грн. / 7 (робочі зміни по 8 годин) = 243,99 грн.

Згідно норм тривалості робочого часу розрахованих Мінсоцполітики України для режиму робочого часу з п'ятиденним робочим тижнем з двома вихідними днями: робочі дні у листопаді - грудні 2015 р. склали 44. З січня 2016 р. і по день ухвалення рішень кількість робочих днів склала 189 робочих днів. Сума робочих днів, які підлягають оплаті середнім заробітком складає 233 дні (189+44).

Таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 56849,67 грн. (243,99 грн. х 233 дні).

Верховний Суд України до даних правовідносин виклав в справі №6-1207цс16 (постанова від 06 липня 2016 р.) таку позицію.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Співмірним розміром середнього заробітку до частини задоволених позовних вимог про його стягнення та суми заробітної плати, на яку має право позивач, суд вважає суму у 25000 грн.

Відтак позов підлягає задоволенню частково.

З відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1% від присуджених грошових сум.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» заборгованість по заробітній платі 45837,86 грн., суму середнього заробітку 25000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» судовий збір 708,38 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький