АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4248/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/759/К/16 суддя Бутенко М.В.
Категорія № 27 (ІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Чубіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року про залишення без розгляду позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 в інтересах якого дії ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року вказаний позов було залишено без розгляду, у зв'язку з невиконанням умов ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2015 року про залишення позову без руху.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що суд першої інстанції безпідставно залишив даний позов без руху. Так, заявник апеляційної скарги зазначив, що згідно ст. 88 ЦПК України у разі сплати судового збору в розмірі меншому за необхідний, судовий збір при ухваленні рішення по суті спору може стягнути недоплачений судовий збір з позивача у разі відмови в задоволенні позовних вимог, або з відповідача у разі задоволення позову. Також представник позивача зазначив, що суд першої інстанції фактично відхилив клопотання позивача про відстрочення сплати судових витрат, оскільки позивачем не надано доказів скрутного матеріального стану, проте позивач вважає, що інформація про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії є загально відомою та публічною, у зв'язку із чим не потребує доказування.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в порушення ухвали від 25.12.2015 року у встановлений термін, не виконав вимог щодо усунення недоліків.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для залишення позовної заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» без руху стала сплата позивачем судового збору не в повному обсязі.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 15 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року з подальшими змінами і доповненнями для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

Згідно роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» № 5 від 30 березня 2012 року вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 листопад 2008 року (а.с.17-18) вирішено питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 36-04-06 від 03.06.2006 року. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягають оплаті судовим збором як вимога немайнового характеру.

Ставка судового збору, що підлягав сплаті при поданні ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду позову немайнового характеру складала 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, розмір якої у місячному розмірі з січня 2015 року, згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» складав 1218,00 грн. Отже розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову до суду складав 243,60 грн. Саме в такому розмірі позивачем сплачено судовий збір при звернення із даним позовом до суду.

Однак, залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції на вказані норми уваги не звернув й пред'явив до її змісту вимоги, не передбачені чинним законодавством, залишивши в подальшому позовну заяву без розгляду без достатніх на те правових підстав.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття позовної заяви, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст.311 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 рокускасувати та направити справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 в інтересах якого дії ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки в той же суд для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: