АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1277/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про знесення самочинної забудови будинку, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про знесення самочинної забудови будинку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6, являється співвласником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НОМЕР_4 від 27.11.2009 року і свідоцтва про право власності на нерухоме майно №235-08 від 18.05.2012 року з часткою 16/25. Окрім позивача співвласником будинку є ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на підставі договору дарування №1852 від 11.06.2012 року з частками 9/50.

На підставі державного акту на земельну ділянку НОМЕР_3 серія ЯЛ, позивач має земельну ділянку площею 0,0317 га, на якій розташована його частина будинку, двір, сарай та інші господарські будівлі.

В 2009 році позивач збудував і ввів в законну експлуатацію прибудову А'-І, де в даний час і проживає. Дана прибудова розташована на межі його земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_2) і земельної ділянки його співвласників (кадастровий НОМЕР_1). Будівництво прибудови А'-І узгоджено відповідно до законодавства України.

В даний час його співвласниками без оформлення дозвільних документів проводиться самочинне будівництво нового будинку з порушенням протипожежних, будівельних, санітарних і містобудівних норм, чим порушені законні права та інтереси позивача.

Таке будівництво проводиться без отримання будівельного паспорта , який являється тим документом, що дозволяє проведення будівельних робіт.

Заливку фундаменту під майбутню будівлю ОСОБА_5 розпочав ще в червні 2012 року, а продовжив у кінці вересня 2014 року. Йому залишилось залити останню частину фундаменту, яка визначає відстань до прибудови А'-І позивача, де знаходиться вікно, яке виходить з житлової кімнати.

ОСОБА_5 відступив від стіни прибудови А'-І 1 метр і залив останню частину фундаменту. В даний час глуха 6-метрова стіна каркасу нового будинку повністю заблокувала доступ світла в його житлову кімнату.

Величина норми для III ступеня вогнетривкості, до якої відноситься прибудова А'-І позивача, що підтверджується технічним паспортом на будинок, повинна становити не менше 8 метрів, а не 1 метр, як у даному випадку.

На підставі зазначених обставин позивач просив визнати незаконною самочинно побудовану частину будинку громадянином ОСОБА_5 та знести самочинно побудовану частину нового будинку за рахунок ОСОБА_5

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконною самочинну побудовану частину будинку по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 знести самочинну побудовану частину будинку по АДРЕСА_1, за власні кошти.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 квітня 2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач без отримання дозвільних документів здійснив самочинне будівництво яке підлягає знесенню.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з довідки КП «ЧООБТІ», свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію (т.1 а.с.18,20,21), домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 в частці 9/50, ОСОБА_7 в частці 9/50, ОСОБА_6 в частці 16/25.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 5 квітня 2011 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0.0317 га за адресою АДРЕСА_1.(т.1 а.с.19)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.93-95) земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з частками ? кожного.

Частиною 1 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

6 квітня 2012 року ОСОБА_6 надав згоду ОСОБА_9 та не заперечував проти будівництва останньою житлового будинку та гаражу за адресою АДРЕСА_1.(т.1 а.с.146)

11 червня 2012 року ОСОБА_10 , ОСОБА_9 подарували ОСОБА_5, ОСОБА_7 в рівних частках кожному 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

11 червня 2012 року ОСОБА_10 , ОСОБА_9 подарували ОСОБА_5, ОСОБА_7 в рівних частках кожному земельну ділянку площею 0.0527 га, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином до відповідача від ОСОБА_9 перейшли всі права щодо предмету договору дарування які мала до укладення вказаного договору ОСОБА_9, хоч в подальшому заявами від 21 вересня 2012 року ОСОБА_6 повідомив співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про не надання згоди на будівництво нового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.(т.1 а.с.7,8)

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідач, у відповідності до вказаної норми права, розпочав будівництво без направлення повідомлення про початок будівельних робіт, а тому побудований відповідачем будинок підпадав під поняття самочинного визначеного частиною 1 статті 376 ЦК України, згідно якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Однак станом на час розгляду справи, ОСОБА_5, 12 травня 2016 року отримав будівельний паспорт будівництва житлового будинку зблокованого з гаражем по АДРЕСА_1, а 14 травня 2016 року направив інспекції ДАБІ в Черкаській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим виконав вимоги статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 7 статті 376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З зазначеної норми права слідує, що підставою для знесення самочинної будівля, є істотне порушення норм і правил.

В пунктах 22,23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)") роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Така обставина як наявність в будівництві порушення будівельних норм і правил потребує спеціальних знань, а тому допустимим доказом є відповідна експертиза яка призначається за заявою осіб, які беруть участь у справі.(ч.1 ст.143 ЦПК України)

З такою заявою, особи, які беруть участь у справі, до суду не звертались.

Таким чином позивачем не доведено таку обставину як істотне порушення будівельних норм і правил, а відсутність повідомлення про початок будівельних робіт, не може бути підставою для знесення самочинної будівлі крім того в подальшому таке повідомлення було направлено.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2014 року, постановлену Управлінням державної архітектурно-будівельною інспекцією у Черкаській області, на яку посилається позивач, також підтверджено лише відсутність повідомлення про початок будівельних робіт, крім того рішення вказаного органу не є підставою для звільнення від доказування. (Стаття 61 ЦПК України)

Окрім цього будинок за адресою АДРЕСА_1 знаходиться в спільній частковій власності сторін, і у відповідності до статті 364 ЦК України виділ частки у натурі кожного співвласника не проводився, не проводився і поділ в натурі такого майна згідно статті 367 ЦК України і право спільної часткової власності не припинялось, а відтак доводи позивача, що йому належить конкретна частина будинку є передчасними.

Суд першої інстанції вказані вимоги закону та обставини справи не врахував, а тому помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про знесення самочинної забудови будинку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :