АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

05 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року,

встановила:

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати, що їй належала Ѕ частина спільного майна подружжя - автомобіля марки Chevrolet Lacetti, 2007 р. випуску, держномер НОМЕР_1, визнати кошти, отримані відповідачем від його продажу спільним майном подружжя та стягнути з відповідач на її користь в еквіваленті 3 500 дол. США. В ході розгляду справи позивач уточнила свої вимоги та просила визнати кошти в сумі 7 000 дол. США, отримані від продажу автомобіля спільним сумісним майном подружжя та стягнути на її користь суму, яка є еквівалентом 3 500 дол. США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача 91 735 грн. та судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача 19 125 грн. посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач зазначала, що в період шлюбу з відповідачем вони придбали за рахунок кредитних коштів автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2007 р. випуску, держномер НОМЕР_1, вартість якого становила 16 120,79 дол. США. За період шлюбу ними було сплачено 14 973,76 дол. США та 7 268 грн. 84 коп. комісії. На момент розірвання шлюбу кредит остаточно виплачений не був і автомобіль залишився у власності відповідача. Оскільки автомобіль в серпні 2013 р. відповідач продав, позивач просила стягнути на її користь 3 500 дол., що є Ѕ частиною вартості автомобіля на час продажу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача 91 735 грн. та судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, як придбаний в період шлюбу, був відчужений відповідачем без згоди позивача, а тому позивач має право на отримання компенсації своєї частки.

Загальний висновок суду першої інстанції про стягнення на користь позивача компенсації вартості Ѕ частки спільного майна подружжя є законним та обґрунтованим.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 57, 60, 61, 63, 65 ч. 1, ст. 69, 70, 71 СК України.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки при визначенні розміру компенсації Ѕ частини спільного майна подружжя.

Сторони по справі перебували у шлюбі з 18.10.2002 р. по 30.08.2011 р.

Спірний автомобіль було придбано подружжям ОСОБА_2 за рахунок коштів, отриманих в кредит за Договором кредиту, укладеним 09.01.2008 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк». Вартість автомобіля на час придбання становила 16 120 дол. США, еквівалент за курсом НБУ (1 дол. США - 5,05 грн.) становив 81 410 грн. (а/с 16, 17).

За період шлюбу сторонами по справі було сплачено 7 258 дол. США, що становить 74,1% від вартості автомобіля, а залишок в сумі 4 170, 70 дол. США сплатив ОСОБА_2 за рахунок особистих коштів. Вказаний факт сторонами по справі не оспорюється. Тому при поділі спільного майна подружжя частка ОСОБА_2 у вартості автомобіля станом на серпень 2013 р. має визначатись пропорційно до сплачених ним коштів, що становить 25,9%. Тому розмір частки позивача в спірному автомобілі становить 37,05%, а не 50%.

Згідно облікових даних Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту ДАІ МВС України вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації 21.08.2013 р. та 03.09.2013 р. зареєстровано за новим власником (а/с 22).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 р. за клопотанням позивача по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, згідно Висновку якої від 22.12.2015 р. вартість вказаного автомобіля станом на 15.08.2013 р. становила 78 290 грн. 30 коп., в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ (1 дол. США - 7 грн. 99 коп.) - 9 794,85 дол. США (а/с 45). Станом на 15.07.2005 р. вартість автомобіля становила 163 568 грн. 02 коп., в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ (1 дол. США - 21 грн. 99 коп.) - 7 436, 60 дол. США. Оскільки автомобіль було продано 21.08.2013 р., при поділі майна слід враховувати його вартість станом на 15.08.2013 р., що становило 9 794, 85 дол. США. Таким чином компенсація вартості частки, належної ОСОБА_1 становить 3 629 дол. США.

Оскільки ОСОБА_2 після продажу автомобіля не сплатив ОСОБА_1 компенсацію належної їй частки, на її користь слід стягнути еквівалент вказаної суми, що становить за курсом НБУ на день ухвалення рішення (1 дол. США - 25 грн. 20 коп.) - 91 454 грн.

Визначення розміру частки позивача в спільному майні подружжя 3 629 дол. не є виходом за межі позовних вимог, оскільки позивач просила стягнути на її користь компенсацію Ѕ частини в спільному майні подружжя, яка була визначена в ході розгляду справи.

Посилання апелянта на встановлений, на його думку, факт в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2014 р. про те, що автомобіль було продано за 51 000 грн., є необґрунтованим та не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19.08.2014 р., яке було залишено без змін вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в задоволенні позову основного та зустрічного було відмовлено і питання про вартість спірного автомобіля станом на день його продажу не було предметом перевірки суду.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про те, що експертом було неправильно визначено вартість автомобіля, оскільки автомобіль на час продажу мав понаднормативний пробіг, пошкодження кузову та інші несправності. При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач при вирішенні питання про призначення експертизи не заявляв про вказані факти і не надавав документів щодо цього.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача визнав вартість автомобіля, визначену у Висновку експерта станом на 15.08.2013 р. в сумі 78 290 грн. 30 коп., що в еквіваленті становило 9 794, 85 дол. США.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року змінити та визначити суму стягнення - 91 454 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 754/6045/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6089/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.