АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 березня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4 550 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30 жовтня 2013 року має заборгованість у розмірі 12 566 грн. 89 коп., яку позивач просив стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк".

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму боргу за кредитним договором № б/н від 06 березня 2007 року у розмірі 12 566 грн. 89 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Октярського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з зазначеним заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 06 березня 2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4550 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний договір складається із заяви позичальника, тарифів надання кредиту, умов та правил надання банківськипх послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, з тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку, що зокрема підтверджується копією заяви позичальника від 06 березня 2007 року з її підписом. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін.

Судом встановлено, що внаслідок порушення зобовязань за кредитним договором, станом на 30 жовтня 2013 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість 12 566 грн. 89 коп., яка складалась з наступного: заборгованості за кредитом 11 252 грн. 77 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 239 грн. 51 коп.; штрафу (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф у (процентна складова) 574 грн. 61 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що в звязку з неналежним виконанням зобовязань, ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, а тому вказана заборгованість, з урахуванням положень ст. ст. 526, 625, 1054 ЦК України, підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальни зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в Пам'ятці клієнта. Датою укладення договору є дата відкриття рахунка, указаного в розділі "Відмітки банку" заяви.

Відповідно до пункту 9.12 цих же Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк.

Зазначені положення Умов свідчать про те, що строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями, вказаними у Пам'ятці клієнта, та строком дії кредитної картки.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Банк не надав суду належних доказів того, що ОСОБА_2 було видано нову картку після спливу дії старої.

В судовому засіданні суду першої інстанції 01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву, в якому вона просила суд застосувати строк позовної давності (а. с. 39-44), проте зазначене питання районним судом відповідно до ст. 256 ЦК України, частин першої та пятої ст. 261 ЦК України, частини четвертої ст. 267 ЦК України, належним чином не вирішено.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Встановлено, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця; строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за умовами вказаного договору ОСОБА_2 здійснила 10 квітня 2007 року, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались; дія картки закінчилась 31 серпня 2008 року, а з позовом до суду банк звернувся лише в листопаді 2013 року, тобто поза межами визначеного ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності /а. с. 2, 4, 45, 88/.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк, не ґрунтуються на належних доказах, оскільки Банком не доведено факт пролонгації дії договору з урахуван-ням позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-103цс14.

За наведених обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ КБ Приватбанк у задоволенні позовних вимог в звязку зі спливом позовної давності. про застосування якої відповідачем заявлено у суді першої інстанції до ухвалення у справі судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: