У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом.Зазначав, що 17 вересня 2014 року ОСОБА_4 у заявах на адресу Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок, прокуратури Івано-Франківської області, Управління Міністерства внутрішніх справ, Івано-Франківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок, зазначив: «наполягаємо і вимагаємо від голови обласної організації ОСОБА_3 до 14 листопада 2014 року повернути Тисменицьку районну базу мисливців, яка будувалася силами мисливців та за кошти райради, від членських внесків, відстрільних карток, а то її приватизували та передали у користування дружині та племіннику і хто на таку прихватизацію дав згоду».

Крім того, 15 жовтня 2014 року на засіданні Івано-Франківської обласної ради Українського товариства мисливців та рибалок відповідач заявив, що ОСОБА_3 вкрав базу «Хом'яківка» і передав її своїй сім'ї; 26 листопада 2014 рокуна засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин, відповідач повідомив «що мисливські угіддя на території Тисменицького району не можна надавати ОСОБА_3, тому що ОСОБА_3 хоче їх приватизувати, як раніше приватизував базу «Хом'яківка», що ОСОБА_3 не має ні честі, ні совісті, що отим своїм одним оком ОСОБА_3 підпише всі собі документи на приватизацію мисливських угідь».

Посилаючись на те, що зазначена поширена про нього інформація не відповідає дійсності, позивач, з урахуванням уточнень, просив визнати її недостовірною і такою, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію та завдала йому моральну шкоду; визнати образою, що завдала йому моральну шкоду, вислів відповідача на засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин 26 листопада 2014 року, а саме: «що отим своїм одним оком ОСОБА_3 підпише всі собі документи на приватизацію мисливських угідь» та стягнути на його користь 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію, що порушує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3, поширені ОСОБА_4 відомості: в заяві від 17 вересня 2014 року на ім'я голови президії Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_6, а саме: «наполягаємо і вимагаємо від голови обласної організації ОСОБА_3 до 14 листопада 2014 року повернути Тисменицьку районну базу мисливців, яка будувалася силами мисливців та за кошти райради, від членських внесків, відстрільних карток, а то її приватизували та передали у користування дружині та племіннику і хто на таку приватизацію дав згоду»; 15 жовтня 2014 року на засіданні Івано-Франківської обласної ради Українського товариства мисливців та рибалок про те, що «ОСОБА_3 вкрав базу «Хом'яківка» і передав її своїй сім'ї; 26 листопада 2014 року на засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин про те, «що мисливські угіддя на території Тисменицького району не можна надавати ОСОБА_3, тому що ОСОБА_3 хоче їх приватизувати, як раніше приватизував базу «Хом'яківка», що ОСОБА_3. не має ні честі, ні совісті, що отим своїм одним оком ОСОБА_3 підпише всі собі документи на приватизацію мисливських угідь». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив із того, що відповідач поширив недостовірну інформацію щодо позивача, чим порушив особисті немайнові права та спричинив йому моральну шкоду.

Проте повністю з такими висновками погодитись не можна.

Позивач звертаючись до суду з позовом просив визнати недостовірною і такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яку поширив у заяві від 17 вересня 2014 року ОСОБА_4 та ту, яка ним поширена 15 жовтня 2014 року на засіданні Івано-Франківської обласної ради Українського товариства мисливців та рибалок, а також 26 листопада 2014 року на засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у заявах від 17 вересня 2014 року на адресу Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок, прокуратури Івано-Франківської області, Управління Міністерства внутрішніх справ, Івано-Франківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок, зазначив: «наполягаємо і вимагаємо від голови обласної організації ОСОБА_3 до 14 листопада 2014 року повернути Тисменицьку районну базу мисливців, яка будувалася силами мисливців та за кошти райради, від членських внесків, відстрільних карток, а то її приватизували та передали у користування дружині та племіннику і хто на таку прихватизацію дав згоду».

Крім того, 15 жовтня 2014 року на засіданні Івано-Франківської обласної ради Українського товариства мисливців та рибалок відповідач заявив, що ОСОБА_3 вкрав базу «Хом'яківка» і передав її своїй сім'ї; 26 листопада 2014 рокуна засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин, відповідач повідомив «що мисливські угіддя на території Тисменицького району не можна надавати ОСОБА_3, тому що ОСОБА_3 хоче їх приватизувати, як раніше приватизував базу «Хом'яківка», що ОСОБА_3 не має ні честі, ні совісті, що отим своїм одним оком ОСОБА_3 підпише всі собі документи на прихватизацію мисливських угідь».

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК Українифізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Поширення недостовірної інформації має місце тоді, коли вона стала доступною третім особам.

Не є поширенням інформації реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, на звернення до органів влади, органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань та посадових і службових осіб цих органів, які компетентні перевіряти інформацію, яка міститься у таких заявах, якщо в них не було завідомо неправдивих відомостей, а також коли для звернення особи до цих органів не було жодних підстав і воно було викликане не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси.

Недостовірною може визнаватись така інформація, яка містить повідомлення про конкретні обставини, явища, події, тобто твердження про факти, істинність яких можливо перевірити на їх відповідність дійсності.

Критика, оцінка дій, думки, переконання, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, є оціночними судженнями, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, тому вони не можуть бути предметом судового захисту шляхом визнання таких недостовірними.

Подаючи апеляційну скаргу на ухвалене судом першої інстанції рішення ОСОБА_4 зазначав, що в рішенні суду не вказано, яка шкода спричинена позивачу, в чому конкретно полягає приниження його людської гідності, якими саме висловами та діями він принизив його та які наслідки вони мали. Метою його звернень було доведення до відома органів і посадових осіб порушень в діях ОСОБА_3 прав і законних інтересів членів товариства мисливців та рибалок.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний зазначити мотиви відхилення доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України не звернув уваги на вказані норми закону, не перевірив доводів апеляційної скарги, зокрема, чи є підстави вважати поширеною інформацію наведену у заяві відповідача від 17 вересня 2014 року на адресу Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок, прокуратури Івано-Франківської області, Управління Міністерства внутрішніх справ, Івано-Франківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок, і які конкретно відомості в ній є недостовірними, та чи порушені у випадку поширення недостовірної інформації особисті немайнові права позивача.

Апеляційним судом, з огляду на наведені обставини, які підлягали перевірці, не зроблено висновків і щодо можливості спростування відомостей, висловлених ОСОБА_4 на засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин 26 листопада 2014 року про те, «що мисливські угіддя на території Тисменицького району не можна надавати ОСОБА_3, тому що ОСОБА_3 хоче їх приватизувати, як раніше приватизував базу «Хом'яківка», що ОСОБА_3 не має ні честі, ні совісті, що отим своїм одним оком ОСОБА_3 підпише всі собі документи на прихватизацію мисливських угідь», які фактично зводились до критичної оцінки дій позивача без зазначення в них конкретних фактів, істинність яких можливо перевірити.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення в частині вимог про визнання недостовірною інформації поширеної 17 вересня 2014 року у заявах ОСОБА_4 на адресу Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок, прокуратури Івано-Франківської області, Управління Міністерства внутрішніх справ, Івано-Франківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок, та на засіданні постійної комісіїІвано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин 26 листопада 2014 року.

Визнаючи недостовірною інформацію поширену 15 жовтня 2014 року відповідачем на засіданні Івано-Франківської обласної ради Українського товариства мисливців та рибалок про те, що «ОСОБА_3 вкрав базу «Хом'яківка» і передав її своїй сім'ї»,суди правильно виходили із того, що така є твердженням про факти, достовірність яких останнім не підтверджена, нею принижена честь і гідність позивача.

Посилання в касаційній скарзі ОСОБА_4 на те, що його заяви стали підставою для відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 на законність ухвалених у справі судових рішень в цій частині не впливають.

Залишаючи без змін судові рішення в частині спростування поширеної відповідачем недостовірної інформації 15 жовтня 2014 року колегія суддів виходить з положень ст. 335 ЦПК України, згідно якої під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки розмір коштів на відшкодування моральної шкоди визначався судами і з урахуванням визнаних недостовірними інших відомостей, якими принижено честь і гідність позивача, а ухвала апеляційного суду в частині їх вирішення скасована з направленням справи на новий розгляд, то, виходячи з викладеного, підлягає скасуванню ухвала апеляційного суду і в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року в частині вирішення вимог про визнання недостовірною інформації поширеної 17 вересня 2014 року у заявах ОСОБА_4 на адресу Всеукраїнської ради Українського товариства мисливців та рибалок, прокуратури Івано-Франківської області, Управління Міністерства внутрішніх справ, Івано-Франківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок, та на засіданні постійної комісії Івано-Франківської обласної ради з питань розвитку села, аграрної політики, використання земель та регулювання земельних відносин 26 листопада 2014 року, відшкодування моральної шкоди скасувати, а справу передати на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук