Справа № 583/783/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4

представника третьої особи Гмиря В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, Охтирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 року відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 2002 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, від якого завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила доньку ОСОБА_8. 15.01.2011 року вона зареєструвала народження доньки у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, оскільки позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, ім'я та по батькові батька дитини були записані за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Через деякий час після народження дитини позивачка та ОСОБА_7 припинили режим спільного проживання. Наприкінці ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона дізналася, що ОСОБА_7 помер під час проходження військової служби, в зв'язку з чим виникло питання про призначення доньці пенсії по втраті годувальника, яке вирішити без встановлення родинного зв'язку в позасудовому порядку неможливо. Крім того, на такий вид пенсії претендують батьки ОСОБА_9 - відповідачі по справі. Тому просить визнати, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що в 2001 році познайомилася з ОСОБА_7, з яким з 2002 року почала проживати разом. Спочатку проживали на найманій квартирі, з 2005 року проживали у гуртожитку. В 2010 році вона завагітніла, ОСОБА_7 бажав народження дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила доньку раніше строку. Оскільки на момент реєстрації ОСОБА_7 був відсутній, батька зазначили з її слів. Весь час ОСОБА_7 спілкувався з дитиною, телефонував, надавав допомогу, привозив подарунки. Просила задовольнити позов.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав з зазначених у позовній заяві підстав та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що ОСОБА_7 доводився їй сином. Останній проживав з позивачкою, вона допомагала їм по можливості, дала половину городу. Зазначила, що дійсно ОСОБА_8 є її онукою, вона, зокрема, була присутня на її хрестинах, річниці. Спілкується з ними й на даний час.

Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Представник служби у справах дітей не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_6 та представник управління Пенсійного фонду в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засідання пояснила, що її донька ОСОБА_1 в 2001 році познайомилася з ОСОБА_7, з яким з 2002 року стала проживати разом. Вона їх періодично відвідувала. Потім їм дали кімнату в гуртожитку, де вони проживали вдвох. В 2010 році донька завагітніла, народила раніше строку ОСОБА_8. ОСОБА_7 признавав дитину своєю. Через деякий час донька та ОСОБА_7 перестали проживати разом. Коли ОСОБА_8 було 1 рік 2 місяці свідок взялася доглядати за нею, щоб донька могла заробити грошей у м. Києві. Коли ОСОБА_8 було більше двох років, донька забрала її до себе в м. Київ. ОСОБА_7 приїжджав до доньки, привозив подарунки, велосипед. ОСОБА_3 також неодноразово відвідувала онуку, передавала їй та позивачці гостинці, гроші, речі. В 2015 році сваха ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_7 помер, вони були на похоронах. Після смерті сина ОСОБА_3 продовжує спілкування, приїжджає відвідувати ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що в 2001 році познайомилася з позивачкою, в 2002 році познайомилася з ОСОБА_7 З 2002 року останні проживали сім'єю, вона відвідувала їх. Десь в 2007-2008 роках ОСОБА_7 пропонував позивачці одружитися, однак не було коштів на весілля. Потім позивачка завагітніла, ОСОБА_7 бажав народження цієї дитини. ОСОБА_7 постійно надавав допомогу на утримання доньки. На хрестинах дитини ОСОБА_7 не було, однак були його батьки.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_7. Знала ОСОБА_7 з дитинства, з позивачкою познайомилася коли остання стала зустрічатися з ОСОБА_7 Потім вони стали проживати разом, у них народилася донька ОСОБА_8. Коли ОСОБА_7 мобілізували в АТО, свідок розмовляла з ним по телефону та він їй повідомив, що в воєнкоматі записав дитину на себе. Свідок впевнена, що ОСОБА_8 дитина ОСОБА_7, останній визнав її як дочку, а відповідачі - як онуку.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з 2003 року особисто знав ОСОБА_7, товаришував з ним. Останній проживав разом з позивачкою спочатку в найманій квартирі, потім в гуртожитку. Жили вони разом як сім'я, садили город, придбавали меблі. Стосунки у них були добрі. Свідок деякий час жив з ними. Під час вагітності позивачки і на час пологів вони проживали разом. ОСОБА_7 хотів народження цієї дитини, навіть бажав «узаконити» своє батьківство після її народження. Коли вони роз'їхалися, то продовжували підтримувати стосунки, ОСОБА_7 добре ставився до дитини, приїжджав до неї, сприймав ОСОБА_8 як рідну доньку, цікавився її розвитком.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в графі «батько» зазначено «ОСОБА_7», що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 15.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. При реєстрації даного актового запису відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 2002 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та мали доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя померлий ОСОБА_7 визнавав своє батьківство щодо доньки, займався її вихованням та утриманням, в тому числі і після припинення спільного проживання з позивачкою. Крім цього, свідки зазначили, що і батьки ОСОБА_7 визнавали ОСОБА_8 своєю онукою, спілкувалась з нею, в тому числі і після припинення спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_7, факту його батьківства щодо дитини не оспорював ні сам ОСОБА_14, ні його батьки, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, сімейними фотографіями.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 08.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_7 помер в ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що складено відповідний актовий запис № 653.

Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документу закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається: за заявою матери чи батька або за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями ст. 128 СК України встановлено, що за відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, а підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також сомою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 цього Кодексу.

Статтею 135 СК України визначено, що при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що позивачкою зазначено ім'я та по батькові батька дитини «ОСОБА_7», тобто ім'я та по батькові чоловіка, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_7

Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 СК України, при цьому заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

Статтею 154 СК України встановлено, що батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Таким чином, сукупність досліджених доказів дає підстави для задоволення заявлених вимог та визнання, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_8

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 125, 126, 128, 130, 135, 154 України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, актовий запис в Книзі реєстрації народжень відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області № 23 від 15 січня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення -в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко