Справа № 301/580/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Готра Т.Ю., Джуга С.Д.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на заочне рішення Іршавського районного суду від 02 червня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони з відчуження предмету іпотеки й вилучення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

Так, 28.03.16 р. ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони з відчуження предмету іпотеки і вилучення відповідного запису із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги мотивував тим, що ПАТ КБ "Приват Банк" пропустив строк позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права, і дана обставина встановлена рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17.12.15 року. А по сім, зобов'язання за Кредитним договором від 27.08.2008 року є припиненим, що є підставою для припинення Договору іпотеки від 27.08.2008 року, і зняття заборони з відчуження предмету іпотеки та вилучення відповідного запису із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 02 червня 2016 року даний позов задоволено. Визнано іпотеку нерухомого майна, і знято заборону відчуження предмету іпотеки, та вилучено відповідний запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий висновок суду ґрунтувався на тім, що Іпотека являється припиненою внаслідок припинення основного зобов'язання з підстав пропуску строку позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Іршавського районного суду від 19.08.2016 року, заяву ПАТ КБ "Приват Банк" про перегляд заочного рішення суду, залишено без задоволення.

Заперечуючи законність заочного рішення суду, ПАТ КБ "Приват Банк" подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що вважає таке незаконним, винесеним із порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеності обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому ПАТ КБ "Приват Банк" зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що пропущення позовної давності при стягненні основного зобов'язання, є підставою для припинення похідного зобов'язання, ґрунтується на неправильному тлумаченні і застосуванні норм матеріального права. На рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17.12.15 р. подано касаційну скаргу та ухвалою ВССУ від 19.02.16 р. відкрито касаційне провадження, а тому, дане судове рішення не є безспірним доказом у даній справі та достатньою обставиною для задоволення позову. Суд необґрунтовано послався також на правову позицію висвітлену в постанові ВГСУ від 09.12.14ир., яка до того ж стосувалась звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з припиненням кредитного договору. А резолютивна частина заочного рішення суду містить визнання іпотеки, а не припинення такої. Оскільки, основне зобов'язання не є припиненим, а строк дії іпотечного договору не закінчився, то вимоги позивача не можуть бути задоволені.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник ПАТ КБ "Приват Банк" в особі Дурдинець Р.Ю., яка діє на підставі довіреності, підтримала, доводи апеляційної скарги та просила задоволити таку з наведених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_1, та представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, але повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, та заяв про відкладення розгляду справи, суду не надали. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторони та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Іпотека являється припиненою внаслідок припинення основного зобов'язання з підстав пропуску строку позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може, виходячи з наступних обставин.

Як убачається з матеріалів справи, 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ "Приват Банк" в особі філії "Закарпатське регіональне управління" ЗАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К 087-08/Ф, згідно якого кредитор надав позичальнику готівкові кошти у сумі 50 000 доларів США, у вигляді поновлюваної кредитної лінії на строк з 27 серпня 2008 року по 27 серпня 2011 року включно, що передбачено п.7.1. розділу 7, даного правочину, із зобов'язанням сплатити 16,00% річних на суму залишку заборгованості за Кредитом.

Та в забезпечення виконання основного зобов'язання за Кредитним договором № К 087-08/Ф між ПАТ КБ "Приват Банк" в особі філії "Закарпатське регіональне управління" ЗАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 був укладений 27 серпня 2008 року Договір іпотеки за яким в іпотеку передано зерновий склад із навісами для зерна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Греблянською сільською радою Іршавського району 08 квітня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету за № 316 від 21 березня 2008 року, зареєстрованого КП "Іршавське бюро технічної інвентаризації" - 21.04.2008 року в книзі 1 ф.о., номер запису 9, реєстраційний номер об'єкта в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 23004114.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року відмовлено ПАТ КБ "Приват Банк" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про солідарне стягнення з нього на користь Банку заборгованість за кредитним договором № К 087-08/Ф від 27.08.2008 року на загальну суму в розмірі 136152,86 долари США, що за курсом 12,82 гривень, відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.09.2014 року, що становить 1745479,67 гривень, в тому числі: 641000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 1032164,74 гривні - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 72314,93 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, та 1827,00 гривень судового збору, у зв'язку із тим, що пропущено строк позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права.

Проте, ухвалою ВССУ від 19.02.16 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ "Приват Банк" на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року.

Звертаючись у суд із позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що у зв'язку із відмовою ПАТ КБ "Приват Банк" у стягненні заборгованості за кредитний договір № К 087-08/Ф від 27.08.2008 року, внаслідок пропущення строку позовної давності, дія основного зобов'язання є припиненим. А тому, внаслідок припинення основного зобов'язання за Кредитним договором, іпотека, яка встановлена Договором іпотеки від 27.08.2008 року є припиненою, так-як має похідний характер від основного зобов'язання, яке є припиненим.

Однак, такі мотиви ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах норм матеріального права.

Так, ст. 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться.

Та згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено в ч.ч. 5 і 6 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Також, ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених цим Законом, ст. 17. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, ст. 256 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А ч. 5 цієї Статті зазначає про те, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом спливу позовної давності, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності, для позивача настають наслідки, які призводять до відмови у позові.

Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а сплив позовної давності не являється підставою для припинення іпотеки, якою забезпечено виконання зобов'язання, так-як це є лише свідченням того, що позивач позбавлений можливості захисту свого цивільного права або інтересу в суді.

Умовами укладеного 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ "Приват Банк" в особі філії "Закарпатське регіональне управління" ЗАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 договору іпотеки в п. 28. встановлено, що термін дії договору - до повного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Та свої зобов'язання за кредитним договором № К 087-08/Ф від 27.08.2008 року, ОСОБА_1 не виконав, так-як наявна заборгованість на загальну суму 136152,86 долари США.

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що зобов'язання сторін за іпотечним договором припинилися у зв'язку зі спливом позовної давності у межах якої позивач має можливість захистити своє цивільне право або інтересу в суді.

У зв'язку із цим ОСОБА_1 не набув правових підстав для задоволення позову, а тому висновок суду першої інстанції, що іпотека є припиненою, є помилковим.

Аналізуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про відхилення позовних вимог через безпідставність таких.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати.

ПАТ КБ "Приват Банк" понесено у справі судові витрати у виді сплаченого судового збору, а.с. 105.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 307, 309, 314, 316, 317 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", задоволити.

Заочне рішення Іршавського районного суду від 02 червня 2016 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони з відчуження предмету іпотеки й вилучення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" суму в розмірі 606,32 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий: ________________ Судді: _____________________

_________________________