Справа № 444/409/16-ц
Провадження № 2/444/312/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Дублянська міська рада про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а. Вказала, що її сім'я складається з двох дітей: син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_6. Зазначила, що в спірному житловому будинку проживають також ОСОБА_2 - мама Позивача, яка займає одну житлову кімнату. Вказала, що два роки тому мама привела до хати співмешканця ОСОБА_3. Зауважила, що спочатку ОСОБА_3 з метою війти в довіру сімї Позивача, зарекомендував себе з позитивної сторони, допомагав у веденні господарства, але вже більше року відповідачі створюють конфліктні ситуації в будинку, весь час шукають приводу до сварки, жодної участі в утриманні будинку та господарських будівель та споруд не приймають, спільного господарства не ведуть, прибирання в будинку не здійснюють, принижують дідуся. Зазначила, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку своїх батьків, однак звільнити будинок Позивача відмовляється. Позивачка просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою м. Дубляни вул. Ст.Бандери, 18 а, шляхом виселення із будинку без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 та ОСОБА_3; судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідачі подали письмові пояснення на позов, в яких вказали наступне. В зазначеному будинку відповідачка провела свою молодість, вийшла заміж, народила свою дочку ОСОБА_9, все життя вкладала в даний будинок свої кошти, тримала в порядку прибудинкову територію. Відповідачка вказала, що коли померла матір, вона нарівні зі своїм зятем ОСОБА_6 дала кошти на ремонт двох кімнат, провела поховання своєї матері. Відповідачка зазначила, що після шлюбу її чоловік оселився в її кімнаті, в якій вона постійно проживає у даному будинку. Вказали, що позивач не заперечував проти проживання відповідача ОСОБА_3 у кімнаті, в якій відповідачка проживає починаючи з 01.01.2014 року по вересень 2014 року, оскільки в цей період часу відносини між позивачем та відповідачами були абсолютно нормальними, останні вели спільне господарство, відповідачі допомагали позивачу обробляти земельну ділянку та утримувати будинок та прибудинкову територію, спільно харчувались та мали спільні інтереси в побуті. Зазначили, що погіршення сімейних стосунків були пов'язані з тим, що відповідачі не могли як раніше давати кошти в тих обсягах, які давали до вересня 2014 року. Вказали, що вони постійно давали 1/3 частину суми на оплату комунальних послуг. Зазначили, що одні лише факти звернення до відповідних органів зі скаргами на порушення правил співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснила, що проти мами вона нічого не має. З ОСОБА_3 не можливо жити, тому що він постійно її ображає, замахується на неї при кожній сварці. Вона один раз викликала міліцію, але стягнення на відповідачів не накладалися. ОСОБА_3 поводився добре приблизно 4 місяці. Про укладення шлюбу між відповідачами їй стало відомо після укладення шлюбу, на словах, але свідоцтва вона не бачила. Її мама до того, як вийшла заміж, вела спільне господарство, за комунальні послуги не платила, але купувала дітям продукти харчування. ОСОБА_3 кілька місяців давав гроші на комунальні послуги. Її мама допомагала по догляду за дідусем. ОСОБА_3 за дідом збирав недопалки. Її мама прописана в будинку давно і не виписувалася, близько 6 років тому назад півроку жила в гуртожитку. ОСОБА_3 купив мотоблок, яким вони возили картоплю. Її чоловік хворів близько 4 років тому назад, а батько хворів ще швидше.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснила, що спільне господарство відповідачі більше року з позивачем не ведуть, витрат на утримання будинку не несуть, відтак не є членами сімї. Позивачка не зобовязана забезпечувати житловою площею ОСОБА_3 Угода між ними щодо проживання в будинку не укладалася, тому правових підстав проживання ОСОБА_3 в будинку немає. Вважає, що порушуються права дітей, через те, що вони не мають окремих кімнат. Наголосила, що власність зобовязує, а не належний стан будинку ОСОБА_3 не зобовязує позивача надавати йому житлову площу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Пояснив, що ввечері прийшла позивачка і сказала, що буде забирати холодильник, на що він сказав, щоб та віддала 16 тисяч гривень. Вони вирішили відділитися через непорозуміння з іншими членами сімї.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Пояснила, що з ОСОБА_3 почала проживати близько 2 років тому назад. Сім місяців все було добре. У неї з дочкою склалися неприязні стосунки, оскільки та її ображала. Вона займає кімнату 12 кв.м. і постійно платила за комунальні послуги. Тепер вона не платить, тому що їй не дають квитанцій. Сварку спровокував зять, коли ввечері прийшов разом з дочкою та дідусем і вимагав холодильник, в якому в той момент була належна їй їжа. Вона багато років жила без чоловіка, але вимушена була одружитися, оскільки її домагався зять, підглядав за нею, погрожував, що прийде вночі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Пояснила, що ОСОБА_2 прописана в будинку з 10 років, вела спільне господарство. Одна четверта будинку, яка була успадкована позивачем, була записана на чоловіка, щоб той перестав вживати алкоголь. ОСОБА_3 не прописувався, бо не претендував на житлову площу, і вселився в будинок за усною згодою. Квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_3 не збирав. Потім ОСОБА_3 захворів на рак горла і не міг продовжувати надавати кошти в попередньому обємі, тому почалися сімейні сварки. ОСОБА_2 в шкоду собі сиділа з дитиною, першою надала допомогу зятеві, коли той хворів. Відповідачі не є співмешканцями, а чоловіком і дружиною, оскільки одружені. ОСОБА_3 теж веде спільне господарство. ОСОБА_2 надавала зятеві кошти на проведення ремонту. Позивачка не зверталася ні в міську раду, ні до правоохоронних органів для вжиття заходів впливу, до поліції зверталася лише один раз. Заходи громадського впливу до відповідачів не застосовувалися. Будинок ОСОБА_3 знаходиться в межах червоних ліній, і належав Укравтодору. Цей будинок отримала мати ОСОБА_3 після повернення, яка була звязковою УПА, виселена в Комсомольськ-на-Амурі. На даний час не дають дозволу на реконструкцію цього будинку.

Третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснив, що дійсно, коли він захворів, ОСОБА_2 привезла його в лікарню, але більше його не доглядала. Він теж, коли ОСОБА_2 захворіла, завіз її в лікарню. ОСОБА_2 час від часу дещо купляла. Квитанцій по оплаті комунальних послуг відповідачам він не давав.

Представник третьої особи органу опіки і піклування в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, однак надіслав заяву, в якій підтримав позов та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Окрім цього надав письмові пояснення, в яких вказав, що в спірному будинку на даний час в одній кімнаті проживають двоє дітей різної статті, підтримав заявлений позов щодо виселення з будинку без надання іншого житла відповідачів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що до появи в будинку ОСОБА_3 вони жили нормально. Після появи ОСОБА_3 стосунки погіршилися. ОСОБА_3 неодноразово його ображав, хапав його за груди. За його дружиною доглядали всі, а щоб ОСОБА_2 доглядала, він би не сказав, бо та була на роботі. ОСОБА_2 за дітьми доглядала в неробочий час. Коли зять з онукою перебували на морі, їсти йому готувала ОСОБА_2

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 28.02.2006 року вбачається, що будинок ОСОБА_3 в м. Дубляни по вул. Б.Хмельницького, 100 побудований 1870 року, стіни глиняні, похилені, конструкції даху прогнуті, віконні рами, двері перекошені.

З довідки про приналежність, технічний стан житлового будинку та площу земельної ділянки вбачається, що будинок ОСОБА_3, ОСОБА_11 в м. Дубляни по вул. Б.Хмельницького, 100, зношений на 73 %.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2009 року вбачається, що позивачка успадкувала ? частину житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2009 року вбачається, що власником ? частини житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, є позивачка.

З копії договору дарування від 04.11.2009 року вбачається, що позивачка прийняла у дар ? частини житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року вбачається, що власником 3/4 частини житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, є позивачка.

З копії будинкової книги житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, вбачається, що в даному будинку прописана ОСОБА_2 і не прописаний ОСОБА_3

З копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 242417 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 12.11.2014 року уклали шлюб.

З виписки-епікризу з історії хвороби стаціонарного хворого № 21545 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.10.2014 року по 14.10.2014 року.

З виписки-епікризу з історії хвороби стаціонарного хворого № 21262 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.08.2014 року по 16.09.2014 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо.

Власником житлового будинку за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, є позивачка, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.10.2009 року, копією договору дарування від 04.11.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів укладення між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 угоди про користування жилим приміщенням.

За таких обставин, керуючись положеннями ст. 391 ЦК України, позовну вимогу власника будинку про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, шляхом виселення із будинку без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3, який прописаний за іншою адресою, слід задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів того, що в діях відповідача ОСОБА_2, яка є прописаною за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, наявні підстави для виселення, визначені ст. 116 ЖК України.

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, шляхом виселення із будинку без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 слід відмовити.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України ст. 116, 156 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою м. Дубляни вул. Ст. Бандери, 18 а, шляхом виселення із будинку без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.