Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

судді - Монич О.В.,

при секретарі - Пассер М.І.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення коштів посилаючись на те, що з 2003 року вона являється клієнтом споживачем банківських послуг відповідача по обслуговування поточного карткового банківського рахунку «Зарплатний проект», а саме має банківську картку № 5168 7572 9092 2501 на яку в рамках зарплатного проекту укладеного між її роботодавцем Обласною стоматологічною поліклінікою та ПАТ КБ «ПриватБанк» зараховується її заробітна плата. У звязку з досягненням пенсійного віку у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем було відкрито поточний рахунок для зарахування пенсії з виготовленням пластикової картки № 5168 7572 0926 4607 для виплат.

Починаючи з січня 2015 відповідач не виконує взятих на себе зобовязань по видачі готівкових коштів з банківських рахунків позивача, а саме заробітної плати та пенсії, які відповідно до укладених договорів між роботодавцем та відповідно Пенсійним фондом зараховані на карткові банківські рахунки. Відтак, відповідач не виплачує позивачу кошти в сумі 5846,01 грн. з яких: 4 425,31 грн. нарахована заробітна плата, 1420,70 грн. нарахована пенсія.

Із листа відповіді відповідача на звернення ОСОБА_1, останній стало відомо, що кошти на вище зазначених рахунках заблоковані у звязку з наявністю заборгованості в сумі 141 465,20 грн. Дана заборгованість являє собою борг, що виник в звязку з обслуговуванням карткового зарплатного рахунку.

Позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 6871,76 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вважає його необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення.

Заслухавши позивача, представника позивача та відповідача, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було оформлено банківську карту № 922501, для зарахування заробітної плати, яка згодом булла замінена на № 423763 та карту № 264607 для зарахування пенсії.

Згідно виписки станом на 07 квітня 2015 року залишок коштів на зарплатній картці № 922501 становить 4425,31 грн., а на карті № 264607 1420,70 грн.

Таким чином, на вищевказаних рахунках знаходяться кошти на загальну суму 5846,01 грн., що підтверджується відповідними виписками по рахунку, наданими банком.

Згідно статті 1060 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з виписок по картрахункам 423763 та 264607 Банк належним чином виконує взяті на себе зобовязання щодо зарахування надходжень та видачі коштів клієнта.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що нею було здійснено відповідні розпорядження ПАТ КБ «ПриватБанк» в січні 2015 року щодо перерахування чи видачі коштів, що знаходяться на картрахунках 922501, 264607, які залишились без виконання.

З листа-відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2015 за вихідним № 20.1.0.0/7-20150224/4947 не вбачається, ні що кошти на рахунках 423763, 264607 заблоковані, ні причинно-наслідкового звязку з наявністю заборгованості в сумі 141465,20 грн. Натомість у данному листі-відповіді відповідач зазначає що причиною виникнення заборгованості по рахунку 0112, є наступне.

У грудні 2014 р. позивач за допомогою електронного платіжного засобу з картки 423763 в національній валюті проводили розрахунки в іноземних магазинах /Інтернеті або банкоматі. При проведенні операції в іноземних магазинах/ Інтернеті/банкоматі, банк еквайр, який обслуговує магазин/торгову точку/банкомат , конвертує гривні в валюту на своїй стороні та за свої встановленим курсом.

Враховуючи специфіку взаєморозрахунків українських банків з платіжними системами, про оплаті покупок, український Банк-емітент вимушений виходити на міжбанківський валютний ринок та знову конвертувати національну валюту в іноземному для розрахунку з банком еквайєром за проведену Клієнтом операцію. Саме через це сума, яка реально списується з квартири, була значно нижчою, ніж та сума, яку банк емітент відшкодував банку еквайєру через платіжну систему.

З урахування даного факту Банк зазнав значних матеріальних збитків. Відповідно до п.1.1.2.1.11 Умов та правил, у разі виникнення заборгованості власника по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках Клієнт зобовязується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Отже, заборгованість в розмірі 141 465,20 грн. це фактичний перерахунок сум проведених позивачем операцій за відкорегованим курсом.

В звязку з вищевказаним суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту надання ним розпорядження відповідачу, ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо перерахування чи видачі коштів, що знаходяться на картрахунках 922501, 264607, та блокування банком даних картрахунків.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявність порушення відповідачем своїх зобовязань, суд вважає, що немає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України, якою передбачено здійснення нарахувань саме за прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає обставинам справи, викладеним у позовній заяві.

Позивач, стверджуючи про наявність коштів в сумі 5846,01 грн. на рахунках 922501 та 264607, відкритих на її імя, не заявляє вимогу про зобовязання банку вчинити ту чи іншу дію, зокрема щодо видачі чи перерахування заявленої суми коштів з вказаних рахунків. Натомість позивач просить суд стягнути з відповідача суму коштів, яка вже перебуває на її рахунках, що на думку суду призведе до безпідставного та необґрунтованого подвійного стягнення коштів з відповідача.

За таких суд вважає позов не обгрунтований та такий, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 612, 1060, ЦК України, 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4