Справа №303/4446/16-ц
ряд. стат. звіту 26
04 жовтня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов мотивований тим, що 25.05.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №80/4/07/М/18, згідно якого ОСОБА_2 отримав від ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, зі сплатою 13% річних строком по 24.05.2016 року. З метою виконання взятих на себе зобовязань ОСОБА_2 уклав із позивачем ОСОБА_4 договір, відповідно до якого банку передав квартиру АДРЕСА_1. Однак, ОСОБА_2 всупереч Закону та умовам договору своїх зобовязань перед позивачем не виконав, внаслідок чого станом на 26.05.2016 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 1 302 393,31 гривень.
Представник позивача в судове засідання не зявився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причину неявки суд не повідомив.
Вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Згідно Кредитного договору №80/4/07/М/18 від 25.05.2007 року укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США, терміном по 24.05.2016 року (а.с. 5-8).
З метою забезпечення належного виконання взятих на себе зобовязань ОСОБА_2 передав ВАТ «ВіЕйБі Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.12.2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором було задоволено та стягнуто із останніх 235 559,96 гривень (а.с. 9).
3гідно ч. 1 ст. 33 3акону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.4 договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (застереженням в іпотечному договорі). Таким чином, цивільним законодавством України та умовами договору обумовлено, що вибір у даному випадку одного із кількох можливих способів захисту цивільного права залежить від волевиявлення іпотекодержателя.
Разом з тим, 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п. 1.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав споживчий кредит в іноземній валюті, для забезпечення його виконання відповідач передав в іпотеку квартиру, загальною площею 67,30 кв.м., за адресою: м. Мукачево, вул. Великогірна, 22/19.
У звязку з цим слід зазначити, що за своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Дією даного Закону не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети, забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.
Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст.217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Враховуючи вище наведене оцінюючи допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час виконання рішення в частині звернення на предмет іпотеки слід відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Керуючись, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 174, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд,-
Виконання рішення в частині звернення на предмет іпотеки відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня отримання його копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Головуючий Ю.Ю. Куцкір