АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України про стягнення своєчасно не виплаченої грошової допомоги при виході на наукову пенсію,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12610/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України про стягнення своєчасно не виплаченої грошової допомоги при виході на наукову пенсію.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність» він має право на грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат, проте, така допомога не була виплачена йому відповідачем при виході на пенсію. Вказаний Закон не містить вимог про те, що працівник повинен звертатися з вимогою видати йому таку грошову допомогу, тобто грошова допомога видається автоматично, без додаткового звернення працівника. Відтак, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

МихальченкоВ.О. в інтересах Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з серпня 1969 року по березень 2015 року ОСОБА_1 працював у Фізико-технологічному інституті металів і сплавів Національної академії наук України.

09 січня 2008 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком як науковому працівнику, та згідно наказу №1-К від 02 січня 2008 року він продовжував працювати в інституті старшим науковим співробітником за контрактом.

09 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до директора Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України з заявою про звільнення його з посади 31 березня 2015 року (а.с.9).

Наказом від 30 березня 2015 року №40-к ОСОБА_1 звільнено з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.5-6).

15 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України з заявою, в якій просив виплатити йому шість місячних посадових окладів при виході на пенсію на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с.4).

Листами №87/422-Д від 23 квітня 2015 року та №87/574/Д від 10 серпня 2015 року Фізико-технологічний інститут металів і сплавів Національної академії наук України повідомило ОСОБА_1 щодо неможливості виплати йому шести місячних посадових окладів, у зв'язку з його звільненням з роботи за власним бажанням (а.с.7-8).

В квітні 2016 року ОСОБА_1 порушив перед судом питання про стягнення з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України грошової допомоги в розмірі 20 233,20 грн., моральної та матеріальної шкоди в розмірі 20 233,20 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, ухвалюючи рішення суд виходив з того, що на час звернення за виплатою грошової допомоги, позивач не був суб'єктом, який має право на неї за ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Крім того, позивача було звільнено з посади за згодою сторін, а не у зв'язку з виходом на пенсію, що в силу наведених вище положень законодавства не дає підстав для виплати грошової допомоги.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», який був чинний на час призначення пенсії та на час звільнення позивача, пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Згідно з ч. 19 вказаної норми, при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

Таким чином, відповідно до ст. 24 вказаного Закону грошова допомога науковому працівнику надається за умови виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-техгічну діяльність», тобто при виході на наукову пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що з 09 січня 2008 року ОСОБА_1 було призначено наукову пенсію.

Право на отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат належить ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», оскільки на час виходу на наукову пенсію він мав стаж наукової роботи більший за 12,5 років, а отже відповідно до ст. 24 даного Закону мав право на отримання грошової допомоги, передбаченої вказаною нормою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні (п.п.23, 26) по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року відзначив, що «…якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними…Суд зазначав, що оскільки заявником була дотримана умова 10-тирічного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів.»

При цьому, Законом не передбачено, що виплата грошової допомоги залежить від подання заяви про її виплату. В тому випадку, коли науково-педагогічному працівникові було призначено «наукову» пенсію, а грошова допомога не була виплачена, право на її отримання не втрачено.

В порушення вимог ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» позивачу при виході на наукову пенсію грошова допомога в розмірі 6 місячних посадових окладів виплачена не була, а тому право на її отримання за позивачем зберігається.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у сумі 20 233,20 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Проте, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Таким чином, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України про стягнення грошової допомоги при виході на наукову пенсію задовольнити.

Стягнути з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 грошову допомогу при виході на наукову пенсію у розмірі 20 233,20 (двадцять тисяч двісті тридцять три) грн.

Стягнути з Фізико-технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України в дохід держави 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль