АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/801/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу

ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и л а :

23 лютого 2015 р. ОСОБА_7 звернулась в суд з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 26 липня 2003 р. від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 липня 2014 р. шлюб між ними розірвано.

Неповнолітня дочка ОСОБА_9, починаючи з 2013 р. і по час звернення до суду проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. На даний час вона разом зі своїм другим чоловіком ОСОБА_10 проживають в будинку по вул. Кривоноса, 52/1 в м. Черкаси.

Їх дочка, ОСОБА_8 є учнем 4-А класу Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-111 ступенів-ліцей спортивного профілю № 34 Черкаської міської ради». Окрім того, вона відвідує комплексну дитячо-юнацьку школу №1 Черкаської міської ради (відділення гімнастики).

Питаннями матеріального утримання школяра та забезпечення спортивного одягу й харчування відповідач до цього часу не переймався, не приділяв належної уваги матеріальним та духовним потребам малолітньої дочки ОСОБА_9. Після розірвання шлюбу угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто до цього часу.

За весь час, з моменту розірвання шлюбу, відповідач не надає достатніх коштів та іншої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, вона від відповідача не одержувала жодного разу грошових переказів у формі аліментних платежів.

Разом з тим, відповідач не бажає добровільно брати на себе обов'язок з матеріального забезпечення й утримання своєї дочки ОСОБА_9, протягом останніх декількох місяців відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо придбання дитячого шкільного й спортивного одягу, шкільного приладдя та інвентарю, продуктів харчування, ліків, не виділяє кошти на відпочинок та дитяче дозвілля своєї доньки.

На даний час всі необхідні для життя й навчання доньки речі, включаючи шкільний та спортивний одяг, взуття, предмети особистої гігієни, продукти харчування, особисті дитячі речі придбаваються переважно за її заощаджені кошти й кошти другого чоловіка ОСОБА_10 В умовах фінансово - економічної кризи грошових коштів позивача не вистачає для нормального утримання й навчання малолітньої доньки. Тим більше, що вона наразі завагітніла від свого другого чоловіка, та не має постійного заробітку.

За таких обставин необхідна матеріальна допомога з боку відповідача для утримання й навчання малолітньої доньки ОСОБА_8, зокрема, для придбання їй необхідного одягу «на виріст», спортивного спецодягу, шкільних речей, канцелярського приладдя (зошити, книжки, атласи, кулькові ручки, фарби, фломастери, олівці і т.п.), та спортивної екіпіровки, предметів особистої гігієни (зубна паста, мило, дитячі полотенця і т.д.), медикаментів, продуктів харчування, а також потрібні кошти для оплати позакласних спортивних заходів й освітніх послуг.

Відповідач на даний час зареєстрований фізичною особою - підприємцем, має нерегулярний мінливий дохід від ресторанного господарства, у нього є достатня освіта й фізичні можливості заробляти грошові кошти та дбати про свою дитину. Відповідач має реальну можливість для сплати матеріальної допомоги (аліментів) своїй дочці..

Оскільки відповідач офіційно не працює за трудовою угодою, не має регулярного заробітку (доходу) необхідно визначити аліментні платежі на утримання малолітньої доньки, виходячи з суми в розмірі 1 200 гри. щомісяця, що певною мірою відповідатиме установленому Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6-ти років (1286 грн. ), а також потребам на забезпечення малолітньої дитини.

При цьому відповідач, як фактичний керівник закладу ресторанного господарства, має достатні фінансові можливості та грошові заощадження для щомісячної сплати визначеної в цьому позові суми аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач провила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 1 200 грн. щомісяця на утримання дочки, ОСОБА_8, до досягнення нею повноліття з моменту подачі даного позову до суду, з проведенням щомісячної індексації.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2015 р. позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 23 лютого 2015 р. та до повноліття дитини, із застосування щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення допущено до негайного виконання в частині виплат за 1 місяць.

26 жовтня 2015 р. ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 р. в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення від 10 червня 2015 р. відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просив рішення районного суду змінити, в частині щомісячного розміру стягнутих аліментів, зменшивши його з 1 200 грн. до 600 грн.

При цьому зазначив, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1200 грн. щомісячно ставить його у важке матеріальне становище. Стверджує, що раніше працював приватним підприємцем, але бізнес був збитковим. Починаючи з 2014 р. і по 04 листопада 2015 р. був змушений припинити підприємницьку діяльність. В даний час тимчасово не працює. Крім того, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_11 і їхня спільна донька Софія, 20 жовтня 20015 р. народження. Власного житла він не має, тому доводиться витрачати ще й додаткові кошти на оренду житла.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, представника позивача ОСОБА_12, вивчивши заперечення ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги позивача та ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими та виходив з того, що батьки зобовязані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини і матеріальне становище відповідача, прийшов до висновку, що розмір аліментів 1 200 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду, певною мірою відповідатиме установленому Законом України «Про державний бюджет на 2015 р.» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 ти років ( 1286 грн.), а також потребам на забезпечення дитини.

При цьому суд встановив, що відповідач є працездатною особою та займається підприємницькою діяльністю.

Однак, повністю погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції змінює, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи спір в частині розміру аліментів які підлягають стягненню на дитину, суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення за відсутності даних про належне повідомлення відповідача (повістки повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання»), у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вищевказані вимоги закону уваги не звернув, належним чином не перевірив матеріальне становище позивача та відповідача; не з'ясували можливість відповідача сплачувати аліменти на дитину та їх розмір, з урахуванням матеріального стану кожного із батьків, тому передчасно дійшли висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1 200 грн.

Суд розглянув справу за відсутності належних доказів про доходи сторін.

Крім того, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (1286 грн.) та стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. з відповідача, суд не врахував, що обов'язок по утриманню дитини у батьків є рівним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_12 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

За загальними правилами, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст. ст. 183, 184 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

В п. 18. Постанови також роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

При вирішенні спору судом першої інстанції встановлено що сторони з 26 липня 2003 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_6 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СР № 033350 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаської області.

Дитина ОСОБА_8 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом опитування сусідів від 09 червня 2015 р. № 7425 та довідкою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний» від 09 червня 2015 р. №7426.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2014 р.

ОСОБА_8Є є ученицею 4-А класу Черкаського навчально-виховного комплексу «ОСОБА_13 ступенів-ліцей спортивного профілю № 34 Черкаської міської ради».

Також, вона відвідує комплексну дитячо-юнацьку школу №1 Черкаської міської ради (відділення гімнастики), про що свідчить довідка за №147 від 12 грудня 2014 р., у звязку з чим потребує додаткових фінансових витрат.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в 1 200 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є приватним підприємцем.

Відповідно до пп. 16 п. 1 Переліку видів доходів, з яких справляються відрахування аліментів, затвердженого постановою КМУ від 26.02.93 р. № 146, одним із видів доходу, з якого утримуються аліменти, є дохід від підприємницької діяльності.

При цьому, слід враховувати те, що робота, оподаткування та визначення розміру доходу приватних підприємців мають певну специфіку.

Проте, на час ухвалення судового рішення, матеріали справи не містили будь-яких належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач дійсно є приватним підприємцем та про розмір його доходів від підприємницької діяльності.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції, на підставі доказів наданих сторонами, встановлено, що на даний час сторони створили нові сім'ї, зареєструвавши шлюби, в яких народили по дитині, так у відповідача народилась донька Софія, ІНФОРМАЦІЯ_2, у позивача донька Злата, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_7 знаходиться на обліку в УСЗН Придніпровського району і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860 грн. щомісячно, що стверджується довідкою УСЗН Придніпроського району м. Черкаси від 11.04.2016 р. за № 387.

Дружина відповідача - ОСОБА_11, на час розгляду справи апеляційним судом, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

У відповідності до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, 05 листопада 2015 р. внесено запис № 8003853 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

На даний час відповідач не працює, проте, за його твердженням, займається працевлаштовуванням.

На ряду з викладеним судова колегія враховує і те, що відповідач немає власного житла та винаймає його, так як належну сторонам квартиру було продано, а кошти від її продажу поділені між ними, що стверджується договором купівлі-продажу від 17 вересня 2015 р., що ускладнює його матеріальне становище як платника аліментів.

За твердженням позивача, її сім'я мешкає в приватному будинку № 52/1 по вул. Кривоноса Максима у м. Черкаси, що стверджується приведеними довідками. Дані про право власності на даний будинок суду не надано. Згідно до наданих квитанцій про сплату комунальних платежів в якості споживача комунальних послуг в даному будинку зазначено ОСОБА_14

Згідно довідки ТОВ «Компанія-Агроінвест» від 25.04.2016 р. чоловік позивача ОСОБА_10 працює у даному Товаристві на посаді комерційного директора.

Проте, зазначені обставини та приведені норми матеріального права залишилися поза увагою суду, хоча вони мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

За викладених обставин вважати обґрунтованим висновок суду щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 200 грн. щомісячно немає підстав.

Враховуючи вимоги приведеного законодавства, матеріальне становище ОСОБА_6, а саме те, що на час розгляду справи апеляційним судом він є офіційно непрацюючим, проте на даний час займається працевлаштуванням, що він має іншу сім'ю в якій на його утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також те, що він не має власного житла, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття слід змінити, зменшивши його з 1 200 грн. до 800 грн. Підстави для нарахування аліментів саме у твердій грошовій сумі по даній справі наявні.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_15 з 1 200 грн. щомісячно до 800 грн. щомісячно.

В іншій частині заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :