Справа № 301/1340/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Кеміня М.П.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог - на стороні позивача ОСОБА_7 міська рада, на стороні відповідача - реєстраційна служба Іршавського РУЮ, приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсними наказів, скасування свідоцтв та їх реєстрації, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації земельних ділянок, повернення земельних ділянок за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 8 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

8 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25 травня 1995 року між ним та ОСОБА_7 міською радою був укладений договір на право тимчасового користування на землю. Згідно рішення виконкому від 25.05.1995 року № 65 ОСОБА_7 міська рада надала йому в тимчасове користування строком на два роки земельну ділянку загальною площею 0,22 га на умовах оренди для розміщення пасіки. Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 17 від 11.09.1995 року. В травні 1995 року були встановлені межі зазначеної земельної ділянки в урочищі «Ставліш», де він огородив земельну ділянку, посадив багаторічні дерева та розмістив пасіку.

Відповідно до умов договору оренди від 11 вересня 1995 року позивач використовував вказану земельну ділянку безперервно та добросовісно, тому 26.01.2000 року між ним та ОСОБА_7 міською радою, на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради від 26.01.2000 року № 12, був укладений договір оренди на цю ж земельну ділянку загальною площею 0,22 га в урочищі «Ставліш» на умовах довгострокового користування строком на 25 років для розміщення пасіки. Вказаний договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 60.

В листопаді 2014 року відповідач ОСОБА_3 знищив встановлений позивачем ОСОБА_1 паркан і порубав насаджені дерева. При зверненні до державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з приводу незаконних дій ОСОБА_3 було виявлено, що згідно наказів Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 01.10.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради, за межами населеного пункту.

На підставі вказаних наказів ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради, за межами населеного пункту, позиції відповідно № № 208, 209, 207.

До проектів землеустрою управління Держземагенства в Іршавському районі були подані довідки з державної статистичної звітності форми 6-3ем, в яких вказано, що земельні ділянки ОСОБА_3 поз. 208, ОСОБА_4 поз. 209, ОСОБА_2 поз. 207 відводяться з вільних земель запасу.

На земельну ділянку площею 0,06 га ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 21.03.2014 року індексний № 19353919. На земельну ділянку площею 0,06 га ОСОБА_4 видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 21.03.2014 року індексний номер № 19362988. На земельну ділянку площею 0,06 га ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 22.03.2014 року індексний номер № 19389683.

При проведенні землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки згідно договору оренди на земельну ділянку від 26.01.2000 року за адресою урочище «Ставліш», було виявлено накладання вказаної земельної ділянки на земельні ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 загальною площею 0,1039 га, а тому позивач не може внести орендовану земельну ділянку в земельний кадастр.

Право користування земельною ділянкою площею 0,22 га в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради у позивача на час відведення земельних ділянок та їх передачі у власність відповідачам не припинялось, земельна ділянка не вилучалась.

У заяві від 9 грудня 2015 року позивач збільшив позовні вимоги, зазначив, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2015 року вбачається, що станом на 22.09.2015 року власником спірної земельної ділянки для індивідуального садівництва (кадастровий номер :02:001:0065) відповідно до договору дарування від 10.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_8, є ОСОБА_5. Позивач вважав, що вказаний договір дарування, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 прийняв в дар земельну ділянку в урочищі «Ставліш» площею 0,06 га є недійсним, так як ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив, що вказану земельну ділянку він продав, а не подарив, тому просив визнати вказаний договір дарування недійсним,

Посилаючись на вказані обставини у збільшених позовних вимогах позивач просив визнати недійсними вказані вище накази, скасувати рішення про державну реєстрацію спірних земельних ділянок та свідоцтва про право власності на земельні ділянки відповідачів, скасувати реєстрацію в базі даних державного земельного кадастру на імя відповідачів про спірні земельні ділянки, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 10 листопада 2014 року та зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,22 га в урочищі «Ставліш», на території ОСОБА_7 міської ради, згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 26 січня 2000 року і відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення його прав.

Рішенням Іршавського районного суду від 8 лютого 2016 року ухвалено: «Визнати недійсним та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Закарпатській області за № ЗК:02:001/00000674 від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та за № ЗК/:02:001/00000322 від 7.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земель ної ділянки у власність» яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність для індивідукального садівництва, розташовану в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради та яким надано у власність ОСОБА_3 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:0065).

Зобовязати реєстраційну службу Іршавського РУЮ у Закарпатській області скасувати рішення індексний номер 19353919 від 21.03.2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3І, на земельну ділянку загальною площею 0,06 га. (кадастровий номер 0:02:001:0065) та свідоцтва на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 серії та номер: 19353919, видане 21.03.2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Визнати недійсним та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Закарпатській області за № ЗК :02:001/00000687 від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та за № ЗК, :02:001/00000322 від 7.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 у власність для індивідуального садівництва, розташовану в урочищі "Ставліш" на території ОСОБА_7 міської ради та яким надано у власність ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:0064).

Зобов'язати реєстраційну службу Іршавського районного управління юстиції у Закарпатській області скасувати рішення індексний номер: 19364724 від 21.03.2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:0064) та свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серії та номер: 19362988, видане 21.03.2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Визнати недійсним та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Закарпатській області за № ЗК :02:001/00000676 від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та за № ЗК/:02:001/00000323 від 07.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність для індивідуального садівництва, розташовану в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради, та яким надано у власність ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:00688).

Зобов'язати реєстраційну службу Іршавського районного управління юстиції у Закарпатській області скасувати рішення індексний номер: 19389792 від 22.03.2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:0088) та свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 серії та номер: 19389683, видане 22.03.2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Скасувати реєстрацію в базі даних державного земельного кадастру на ім'я: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером 0:02:001:0065; ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером 0:02:001:0088; ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером 0:02:001:0064.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 10.11.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_3 подарував,а ОСОБА_5 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,06 га. для індивідуального садівництва з кадастровим номером 0:02:001:0065, розташовану в м. Іршава, Іршавського району Закарпатської області та скасувати його державну реєстрацію.

Забовязати відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, повернути позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1039 га в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради відповідно до умов договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 26.01.2000 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_6 Держгеокадарстру в Іршавському районі в користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.».

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, ОСОБА_3, який представляє інтереси інших відповідачів, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в договорі від 25 травня 1995 року на право тимчасового користування землею не вказано місце розташування орендованої на 2 роки земельної ділянки площею 0,22 га, після припинення дії договору ОСОБА_1 не мав право користуватися цією земельною ділянкою, договір оренди від 26 січня 2000 року містить виправлення в даті укладення такого, на порушення вимог закону договір не посвідчений нотаріусом та не скріплений печаткою реєструючого органу, відсутній підпис уповноваженої на це особи та не вказана дата реєстрації договору, у звязку з чим відсутні підстави вважати про порушення прав та інтересів ОСОБА_1 при вирішенні питання про надання відповідачам у власність земельних ділянок в урочищі «Ставліш» Іршавського району.

В запереченні представник позивача ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити як безпідставну та необгрунтовану і залишити без змін рішення суду першої інстації, оскільки ОСОБА_1 користувався і користується спірною земельною ділянкою на підставі договору про право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 65 від 25 травня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів договорів тимчасового користування землею 11 вересня 1995 року за № 17 та договору оренди земельної ділянки від 26 січня 2000 року, зареєстрованого в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 60.

Відповідач ОСОБА_3, який також по довіреності представляє інтереси відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2.І., ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, просять справу розглянути у їх відсутності, що вбачається з поданих ними заяв.

ОСОБА_7 міська рада підтримує позовні вимоги ОСОБА_1, зазначає, що письмового погодження на відведення земельних ділянок відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_2 не надавала, що вбачається з відзиву на апеляційну скаргу.

Від позивача надійшло електронне повідомлення про відкладення розгляду справи у звязку з його хворобою, яке колегія суддів відхиляє як необгрунтоване.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності незявившихся осіб, повідомлених про час і місце розгляду справи, що вбачається з повідомлення про вручення судових повісток, а клопотання ОСОБА_7 міської ради про відкладення розгляду справи через неможливість представника прийняти участь в судовому засіданні колегія суддів відхиляє як безпідставне.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов про скасування наказів Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 у власність для індивідуального садівництва, розташованих в урочищі «Ставліш», на території ОСОБА_7 міської ради, якими надано у власність земельні ділянки площею 0,06 га, суд виходив з того, що 26 січня 2000 року виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради було прийнято рішення №12 «Про продовження строку на користування земельною ділянкою», на підставі якого ОСОБА_1 26 січня 2000 року уклав з ОСОБА_7 міською радою договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) площею 0,22 га строком на 25 років для розміщення пасіки, який не скасований і є чинним, при проведенні землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки згідно договору оренди було виявлено накладання земельної ділянки відповідачів загальною плошею 0,1039 га, а тому позивач не може внести орендовану земельну ділянку в земельний кадастр.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанцій не відповідає із наступних підстав.

Підстави та порядок безоплатного набуття права власності на землю із земель державної та комунальної власності громадянами чітко передбачені

ст. ст. 116, 118, 121, 122, 149, 151, 184, 186 Земельного кодексу України (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) (далі

ЗК України).

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри земельної ділянки та мета її використання.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 8 ст. 118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 4.32 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року № 258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 травня 2012 року № 852/21164, головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Закарпатській області № ЗК :02:001/00000674, № ЗК :02:001/00000687 та № ЗК :02:001/00000676 від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 0,10 га із земель сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, розташованої в урочищі «Ставліш» (позиції 208, 209, 207), за межами населених пунктів на території ОСОБА_7 міської ради Іршавського району Закарпатської області.

Встановлено, що на підставі вказаних наказів ДП «Закарпатський науково-дослідний інститут землеустрою» були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в урочищі «Ставліш» на території ОСОБА_7 міської ради, за межами населеного пункту, позиції №№ 208, 209, 207.

До проектів землеустрою управлінням Держземагенства в Іршавському районі були подані довідки з державної статистичної звітності форми 6-Зем, в яких вказано, що земельні ділянки ОСОБА_3 позн. 208, ОСОБА_4 позн. 209, ОСОБА_2 позн. 207 відводяться з вільних земель запасу.

Встановлено, що наказами за №ЗК/:02:001/00000322, №ЗК/:02:001/00000319 і №ЗК/:02:001/00000323 від 07.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 у власність для індивідуального садівництва, розташовані в урочищі «Ставліш», на території ОСОБА_7 міської ради, та надано у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер 0:02:001:0065, кадастровий номер 0:02:001:0064 та кадастровий номер 0:02:001:00688).

На вказані земельні ділянки реєстраційною службою Іршавського РУЮ ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 21.03.2014 року, індексний № 19353919, ОСОБА_4 - Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 21.03.2014 року, індексний № 19362988, ОСОБА_2 - Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 21.03.2014 року, індексний № 19389683.

З довідки приватного підприємця ОСОБА_10 вих. №6 від 16.04.2015 року, адресованої ОСОБА_1, вбачається, що під час виготовлення технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки згідно договору оренди на земельну ділянку від 26 січня 2000 року за адресою ОСОБА_7 міська рада в урочищі «Ставліш», було виявлено накладання даної земельної ділянки на земельні ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 загальною площею 0,1039 га. По цій причині внести орендовану ОСОБА_1 земельну ділянку в земельний кадастр неможливо (Т-1 а.с. 9).

Згідно з ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права за орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар у встановленому порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що вказаними вище наказами Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від від 01.10.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07.03.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» порушено право позивача на користування земельною ділянкою згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), укладеного ОСОБА_7 міською радою народних депутатів Закарпатської області і ОСОБА_11 26 січня 2000 року, (попередня дата укладення договору 21 березня 2000 року закреслена), на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 12 від 26 січня 2000 року, згідно якого ОСОБА_1 надано у тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,22 га строком на 25 років для розміщення пасіки зі звільненням землекористувача від плати за землю (Т-1 а.с. 101-102), оскільки належними та допустимими доказами позивачем не доведено право користування (оренди) вказаною земельною ділянкою.

Згідно із статтею 93 ЗК та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі право на строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі», чинної на час укладення договору оренди, укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та зазначенням дати реєстрації на всіх примірниках договору. Один зареєстрований примірник договору зберігається в органі, який здійснив його реєстрацію. Порядок та органи, що здійснюють державну реєстрацію, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 затверджено «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі», чинний на час укладення договору оренди, згідно п. 12 якого факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, позивач має право на користування наданою в оренду земельною ділянкою лише у разі укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Суд не звернув увагу на те, що на порушення вимог закону та вимог постанови КМУ вказаний вище договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) не засвідчений гербовою печаткою, не містить дату державної реєстрації і, що за даними державної статистичної звітності ОСОБА_1 не обліковується як землекористувач земельної ділянки, що є предметом спору, а тому вилучення спірної земельної ділянки від нього не вимагалося.

Крім того, з рішення Іршавського районного суду від 29 березня 2016 року вбачається, що визнано недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради від 26 січня 2000 року № 12 «Про продовження строку користування земельною ділянкою» та визнано недійсним Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 26 січня (21 березня) 2000 року, що був зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 60, прийнятий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради від 26 січня 2000 року за № 12, з моменту укладення.

Таким чином, оспореними наказами Головного управління Держкомзему у Закарпатській області не порушено право позивача на надані у власність відповідачам земельні ділянки.

Вимога позивача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 10 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2538, є похідною від зазначених вище вимог, яка не підлягає задоволенню через відмову в позові про скасування правої підстави належної дарувальнику ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, подарованої ОСОБА_5.

Наведені обставини дають підстави для висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів, скасування свідоцтв та їх реєстрації, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації земельних ділянок і повернення земельних ділянок, оскільки позивач не набув право вимоги на усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою через укладення договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) з порушенням вимог закону.

За таких обставин та на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 8 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: - на стороні позивача ОСОБА_7 міська рада, на стороні відповідача - реєстраційна служба Іршавського РУЮ, приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсними наказів, скасування свідоцтв та їх реєстрації, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації земельних ділянок, повернення земельних ділянок відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: