АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1223/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 171/1606/15-ц інстанції - Чумак Т.А.
Категорія № 5 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Чубіною А.В.,

за участі відповідача ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання частки померлого у спільній власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання частки померлого у спільній власності. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_6, шлюб з яким було зареєстровано 22.09.1998 року. Спадкоємцями на майно померлого являються позивач та відповідачі - ОСОБА_2, син померлого, та ОСОБА_5, мати померлого, яка відмовилася від спадщини на її користь. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до якої входить, зокрема, житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2002 року, вказаний будинок було придбано під час перебування у шлюбі із ОСОБА_6, тому є їх спільною сумісною власністю. Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, так як свідоцтво можливо отримати лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. За таких обставин позивач просила суд визначити, що частка померлого ОСОБА_6 у праві спільної власності на вищевказаний будинок становить 1/2 частину.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року позов задоволено.

Визначено, що частка померлого 23 травня 2014 року ОСОБА_6 у спільній сумісній власності із ОСОБА_3 - жилому будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, становить 1/2 частину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження у справі не взявши до уваги проведення слідства щодо шахрайських дій ОСОБА_3

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог чинного законодавства, вірно прийшов до висновку про те, що провадження у даній справі не має бути зупиненню.

Як передбачено п.3 ч.1 ст. 203 провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З аналізу положень ч.3,4 ст.61 ЦПК України випливає, що зупинення провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, викликається необхідністю встановлення в рішенні чи ухвалі у іншій справі обставин, що мають значення для справи, тобто преюдиціальних фактів.

Також, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 33 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, має відбуватися тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього є предметом дослідження в іншій справі, і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Як убачається із копії листа слідчого СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.02.2016 року, на підставі заяви відповідача від 12.02.2016 року внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України у відношенні дружини померлого ОСОБА_3 за фактом шахрайського оформлення документів на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м. Мар'янське, вул. Степова, 18, Апостолівського району. На час розгляду спору судом першої інстанції по вказаному кримінальному провадженню велось слідство.

Крім того, суду апеляційної інстанції було надано постанову про закриття вище вказаного кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та скаргу на вказану постану, яка не містить відомостей про те, що була направлена або здана до Апорстолівського районного суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано процесуальні норми, та відмовлено в зупиненні провадження у справі, оскільки доказів про перебування на розгляді в суді кримінального провадження матеріали справи не містять, а лише проводиться досудове слідство.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: