Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/2328/16 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/4222/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Спас О.В.,

Бондаря М.С.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_5 є її донькою, яка 19.07.2013 року уклала шлюб з ОСОБА_4, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька - ОСОБА_6.

З самого народження дитини відповідачі систематично і навмисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків: не виявляють інтересу до існування своєї дитини, не спілкуються з дитиною у обсязі, достатньому для її розвитку, не піклуються про фізичний, розумовий та духовний розвиток дитини, матеріально не забезпечують доньку.

Зазначала, що дитина страждає на тяжке захворювання - епілепсію, що потребує значних коштів для її обстеження і лікування. Вона, як бабуся дитини і медик за фахом, дуже занепокоєна станом здоров'я онуки, оскільки відповідачі взагалі не займаються лікуванням свої дочки.

У зв'язку з відмовою відповідачів від її допомоги щодо проведення лікування дитини, вона зверталася до служби у справах дітей. Працівниками служби, прокуратури, СКМСД Мелітопольського МВ ГУМВС України та представником сільської ради було відвідано родину відповідачів, обстежено умови їх проживання, за результатами чого батькам дитини винесено попередження та наголошено про необхідність огляду дитини лікарями та прийнято рішення ініціювати взяття родини на соціальний супровід.

Враховуючи вищевикладене просила суд позбавити ОСОБА_4 Та ОСОБА_5 батьківських прав відносно їх доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 19.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, актовий запис № 464. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище "ОСОБА_4". /а.с. 8/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно, актовий запис № 1322 від 26.09.2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. /а.с. 9/.

З 20 серпня 2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає у своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_1, згідно домовленості між сторонами. /а.с. 107/.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Актом обстеження умов проживання комісією Новомиколаївської сільської ради від 24.05.2016 року, проведеного з метою вивчення та обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено наступне. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, у будинку чисто та мається все необхідне для нормального життя. У дітей є окремі місяця для сну, дитячий одяг та засоби гігієни. Сім'я забезпечена необхідними продуктами харчування. /а.с. 95/.

Скарг від сусідів і мешканців села на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до виконкому Новомиколаївської сільської ради не надходило. Матеріали, які компрометують відповідачів у сільській раді відсутні, про що свідчать копії характеристик на вказаних осіб. /а.с. 97-98/.

Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що у справах про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки і піклування і надання письмового висновку щодо розв'язання спору. На органи опіки і піклування покладаються обов'язки захисту прав та інтересів дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 10 від 25.05.2016 року, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації вважає недоцільним та неможливим позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідачі бажають виконувати батьківські обов'язки по вихованню та утриманню своєї дитини. /а.с. 93/.

Фактично позиція позивачки зводиться до того, що дитина має ряд захворювань, що підтверджується медичною документацією, і це потребує додаткових коштів на її лікування.

Суд першої інстанції розглянувши справу та з урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7,164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх малолітньої дитини.

Також вірними є висновки суду , що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в даному випадку не буде сприяти позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2016 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: