Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/251/16-ц
Провадження № 2/321/182/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2016 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретареві Мосієнко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Михайлівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовними вимогами до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а саме позивач просить суд виділити йому в натурі 1/2 частину гаражу, що розташований за адресою вул. Елеваторна, 2-а/5є смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, та 1/2 частину легкового автомобіля марки OPEL ASTRA" 2007 року випуску державний номер НОМЕР_1, що є спільною власністю подружжя. Також позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати та витрати по оплаті юридичної допомоги.

Відповідач, в свою чергу, звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача, в якому просить суд поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема відповідач просить суд, майно, що є об'єктом права ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільної сумісної власності, розподілити наступним чином: визнати за відповідачем - ОСОБА_3 право власності на квартиру № 8 в багатоквартирному будинку № 2 б, що розташований на вулиці Елеваторній в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, право власності на інше майно: гараж (місцезнаходження: вул. Елеваторна буд. 2а/5є, смт Пришиб Михайлівський район Запорізька область), автомобіль «OPEL ASTRA OTGF69» реєстраційний номер: АР 1107 ВХ, житловий будинок № 91, що розташований на вулиці Пролетарській в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, визнати за ОСОБА_1.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 04 вересня 1976 року позивач та відповідач по справі - ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. За час спільного проживання у шлюбі, позивачем та відповідачем було придбано у власність 23.08.2010 року легковий автомобіль «OPEL ASTRA" 2007 року випуску державний номер НОМЕР_1 та побудовано гараж за адресом вул. Елеваторна , 2-а/5є смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, право власності на яке підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.10.2007 року,

В зв'язку з непорозумінням один до одного, шлюб між подружжям було розірвано 18.09.2015 року, що підтверджується рішенням Михайлівського районного суду.

На теперішній час відповідач в добровільному порядку не бажає поділити спільно нажите майно, в звязку з чим посилаючись на положення ст.ст.60, 70 СК України та ст.ст.368, 370, 372 ЦК України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування позовних вимог, позивачем до позовної заяви додані:

-світлокопію паспорта (а.с.5 6);

-світлокопію свідоцтва про шлюб (а.с.7);

-світлокопію рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.8);

-світлокопію техпаспорту на автомобіль (а.с.9);

-світлокопію витягів із державного реєстру (а.с.10);

-відомості про сплату судового збору (а.с.1).

Крім того, в процесі розгляду позивачем були надані суду:

-Світлокопія звіту про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу (а.с.51- 53);

-Світлокопія Резюме щодо вартості гаражу (а.с.54).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на доводи викладені у позовній заяві, й повідомив про потребу розподілу майна в натурі як це відображено у позовній заяві. Крім того, позивач заперечував проти задоволення вимог зустрічного позову, пославшись на те, що будинок який пропонує передати йому відповідач, в аварійному стані й не придатний для проживання, через що позивач наполягає на потребі збереження за ним частини у квартирі на яку претендує відповідач, оскільки іншого житла у позивача не має. Свою тривалу відсутність на території Михайлівського району, позивач пояснює перебуванням на заробітках.

Відповідач, свої заперечення проти позову та доводи на обґрунтування вимог зустрічного позову доводить наступним:

Об'єктом права ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільної сумісної власності, окрім вказаних позивачем у позові від 29 лютого 2016 року гаражу (місцезнаходження: вул. Елеваторна буд. 2а/5є, смт Пришиб Михайлівський район Запорізька область), та автомобіля «OPEL ASTRA OTGF69» реєстраційний номер: АР 1107 ВХ, є також нерухоме майно придбане за час шлюбу, а саме квартира № 8 (загальною площею - 63,73 квадратних метри) в багатоквартирному будинку № 2 б, що розташований на вулиці Елеваторній в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області та житловий будинок № 91 по вулиці Пролетарській в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області.

В звязку з вище викладеним, майно, що є обєктом права спільної власності підлягає поділу у відповідності до положень ч.1 ст.60, ч.ч.1,2 ст.71 СК України з урахуванням розяснень наданих Пленумом Верховного суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Я на підставу потреби поділу майна саме у спосіб запропонований відповідачем, остання посилається на відсутність згоди щодо добровільного поділу майна, свій хворобливий стан й те, що відповідач основну частину часу проводить за межами Михайлівського району, тобто проживає у іншому місці.

На обґрунтування позовних вимог, відповідач надала суду:

-копію паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_3 (а.с.31);

-копії документів на житловий будинок (а.с.32-34, 35);

-копію довідки про земельну ділянку (а.с.36);

-копію свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.37);

-копії медичних довідок (а.с.38 42);

-копію договору на проведення тех. інвентаризації (а.с.43);

-квитанцію сплати послуг БТІ (а.с.43/2);

-квитанцію сплати судового збору (а.с.28);

-копію технічного паспорту на садибний житловий будинок № 91 вул. Південна (а.с.55 56);

-копію витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна житлового будинку (а.с.58);

-копію витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна трикімнатної квартири (а.с.59).

В судовому засіданні, представник відповідача заперечував проти задоволення позову та підтримав вимоги зустрічного позову з викладених у ньому підстав.

В звязку з розглядом справи, судом призначалися судові засідання на 09.03.2016, 28.03.2016, 05.04.2016, 19.04.2016, 28.04.2016.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази надані, як стороною позивача, так і стороною відповідача, суд приходить до висновку про потребу відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених, як позивачем так і відповідачем, виходячи з наступного:

-відповідно до положень ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

-відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

-відповідно до положень ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

-відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

-відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню;

-відповідно до положень ч.1, 2 ст.131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин;

-відповідно до положень ч.1 ст.133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів;

-відповідно до положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті;

-відповідно до положень ч.1, 3 ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні;

-відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом;

-в судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 1976 року, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який відповідно до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.09.2015 розірвано. 29.02.2016, позивач звернувся до суду з позовними вимогами відповідно до яких просив виділити йому в натурі 1/2 частину гаражу, що розташований за адресою вул. Елеваторна, 2-а/5є смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, та 1/2 частину легкового автомобіля марки OPEL ASTRA" 2007 року випуску державний номер НОМЕР_1, що є спільною власністю подружжя. Протягом розгляду справи, позовні вимоги позивачем не змінювалися. Після надходження позову, відповідачем подано зустрічний позов, з вимогами розподілити майно, що є об'єктом права ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільної сумісної власності, розподілити наступним чином: визнати за відповідачем - ОСОБА_3 право власності на квартиру № 8 в багатоквартирному будинку № 2 б, що розташований на вулиці Елеваторній в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, право власності на інше майно: гараж (місцезнаходження: вул. Елеваторна буд. 2а/5є, смт Пришиб Михайлівський район Запорізька область), автомобіль «OPEL ASTRA OTGF69» реєстраційний номер: АР 1107 ВХ, житловий будинок № 91, що розташований на вулиці Пролетарській в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, визнати за ОСОБА_1. Зустрічний позов прийнятий до розгляду з первісним позовом. В процесі розгляду, вимоги зустрічного позову відповідачем та його представником не змінювалися та не уточнювалися. Право позивача або відповідача на ? частину у спільному майні подружжя іншою стороною не оспорюється. Крім того, з огляду на перелік майна, стосовно якого заявлені позовні вимоги, з огляду на надані суду матеріали, слід дійти висновку про неможливість поділу майна в натурі, оскільки суду жодною зі сторін не надано доказів, які б спростовували наведений висновок. Крім того, позивач заперечує проти розподілу майна, запропонованого відповідачем у зустрічному позові.

-відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Крім того, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України). Присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України;

-положеннями статті 365 ЦК України, передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З огляду на позовні вимоги викладені у позові та зустрічному позові, вимоги про припинення права власності сторонами не заявлялися;

-крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Вказані вимоги також не заявлялися, ані позивачем, ані відповідачем;

-згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вказана умова проігнорована як позивачем так і відповідачем.

-З огляду на невідповідність вимог заявлених позивачем та відповідачем вище наведеним нормам права, з урахуванням наданих сторонами доказів, досліджених судом під час розгляду справи, позовні вимоги викладені у позовній заяві та зустрічному позові, у вигляді у якому вони заявлені, не можуть бути задоволеними.

Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.364, 369, 370 ЦК України, ст.ст.69 71 СК України, постанови судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 25.11.2015 за результатами розгляду справи № 6-2333цс15, розяснень наданих Пленумом Верховного суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.10, 11, 27, 30, 60, 61, 88, 209, 212-217, 360-7 ЦПК України, -

В И Р І ШИ В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

У задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Держави недоплачену суму судового збору під час звернення з зустрічним позовом у розмірі 1930 (одну тисячу девятсот тридцять) грн. 65 коп.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4