Справа № 750/2381/16-ц
Провадження № 2/750/1169/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі позивача, відповідача та її представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поділ зобовязань за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

12.03.2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив розподілити в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) між ним та ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором №30105М211 від 28.12.2005 року, та додатковими угодами № 30105М211-1 від 19.01.2006 року та № 30105М211-3 від 03.11.2006 року укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк») та ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що 31 березня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. В 2008 році шлюб між останніми розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 01 липня 2008 року серія 1-ЕЛ № 025299. За час проживання однією сім'єю 28 грудня 2005 року на ім'я ОСОБА_2 в інтересах сімї було отримано кредит в сумі 91245,90 дол. США, що підтверджується кредитним договором укладеним з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») № 30105М211 від 28 грудня 2005 року та додатковими угодами № 30105М211-1 від 19 січня 2006 року та № 30105М211-3 від 03 листопада 2006 року, гроші були використані на будівництво та обладнання кафе-піцерії. Після розірвання шлюбу позивач продовжує сплачувати вищезазначений кредит, з 04.07.2008 року по теперішній час. На даний час за вищезазначеним договором залишок основної кредитної заборгованості складає 9049,00 доларів США. Вважає, що вищезазначені зобов'язання є спільним сумісним майном подружжя, які підлягають поділу.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_3 подали письмові заперечення та просили відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» до початку судового розгляду надіслав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а також клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2005 року між Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №30105М211, відповідно до якого банк надав позичальнику 30 000,00 доларів США. Відповідно до п.1.2.2. позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком зменшення ліміту кредитної лінії, але не пізніше 27 грудня 2012 року.

19.01.2006 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №30105М211-1, відповідно до якої змінено п.1.1 кредитного договору, а саме банк зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 52 900,00 доларів США.

30.01.2006 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №30105М211-2, відповідно до якої було змінено рахунки, на які сплачувався кредит.

03.11.2006 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №30105М211-3, відповідно до якої змінено п.1.1. кредитного договору, а саме банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник повернути кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі 92 000,00 доларів США. Змінено і п. 1.2.2 кредитного договору, відповідно до якого повернення кредиту не пізніше 27.12.2016 року.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком прийнято іпотеку нерухомості, згідно договору іпотеки №301052211 від 28.12.2005 року та поруку згідно договору поруки №30105Р232 від 28.12.2005 року, що укладена з відповідачем ОСОБА_3

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок 23 по вул. Набрежній в с. Сіножацьке Чернігівського району Чернігівської області, право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га кадастровий номер :02:000:0005, розташовану в с. Сіножацьке на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення кафе-піцерію, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. 1-го Травня, 167 та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру 19, корпус 3, будинок 37 по вул. Белова в м. Чернігові, на житловий будинок 24 по вул. Набрежній в с. Сіножацьке Чернігівського району Чернігівської області, право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га кадастровий номер :02:000:0003, розташовану в с. Сіножацьке на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення кафе - піцерію, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. 1-го Травня, 167.

Вказаним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення ? частини погашеного ним зобов»язання перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №30105М211 від 28.12.2005 року та додаткових угод до нього в розмірі 1367364 грн. відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 ст. 65 Сімейного кодексу України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ст. 526 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється у такій самій формі, що і договір.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім?ї (частина 4 статті 65 СК України).

Верховний суд України в постанові від 12 вересня 2012 року у справі № 6-88цс12 та від 19 червня 2013 року у справі №6-55ц13 зазначив, що договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано суду беззаперечних доказів про використання отриманого кредиту в інтересах сім'ї.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Також суд приходить до висновку про задоволення частково вимоги про стягнення витрат на користь відповідача ОСОБА_3 на правову допомогу з позивача. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи та ознайомлення зі справою 30 хв., складання письмових заперечень представником відповідача 1год., участі в судовому засіданні - 1 год., суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу за 2 год. 30 хв. в сумі 1378 грн. 00 коп., які стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поділ зобовязань за кредитним договором, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута