У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в період шлюбу з відповідачем в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, починаючи з 19 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині одномісячного стягнення аліментів.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 182 СК України, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина аліментів щомісячно у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, починаючи з 19 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов