АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача Сучкової Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд досліджень та розвитку» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року частково задоволено позов ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» матеріальну шкоду у розмірі 22993,22 грн., відмовлено у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення суду в частині стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 22993,22 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру матеріальної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа №760/2275/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10605/2016
Головуючий у суді першої інстанції : Л.В. Шевченко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначив, що судом неправомірно взято до уваги розмір матеріальної шкоди - 22993,22 грн., визначений у звіті про оцінку транспортного засобу №0001 від 03.02.2016 року, який проведено суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «РМ «Консалтинг». Вважає, що даний звіт було складено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Вказав на те, що пошкодження транспортного засобу марки «КІА» д.н.з. НОМЕР_1, вказані у звіті, не співпадають із пошкодженнями, зазначеними у довідці виданій працівниками поліції. А тому просив призначити у справі незалежну судову комплексну автотехнічну та автотоварознавчу експертизи з метою встановлення пошкоджень автомобіля НОМЕР_2 та визначення розміру матеріальної шкоди.

Представник ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» Сучкова Т.Є. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином про що свідчать їх розписки (а.с.87). Будь - яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи позивач та його представник до суду не подавали, причини неявки не повідомили, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та вважала за можливе розглянути справи за відсутності зазначених осіб з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Сучкової Т.Є., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, задовольняючи позовні вимоги ТОВ«Фонд досліджень та розвитку» в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди та визначаючи її розмір у сумі 22993,22 грн. суд першої інстанції виходив з того, що оскільки особа, яка винна у заподіяні шкоди, зокрема, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб потерпілої особи отримав механічних пошкоджень, зобов'язана відшкодувати потерпілій особі всі витрати, які ця особа понесла у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, при цьому посилаючись на звіт про оцінку транспортного засобу №001 від 03.02.2016 року наданий позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 12.10.2015 року о 15 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Льва Толстого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_7

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року, залишеною в силі постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с.6-9).

Так, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди покладено законом на відповідача ОСОБА_2, оскільки саме він є винною особою в пошкодженні автомобіля позивача.

Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, визначена у Звіті про оцінку транспортного засобу №001 від 03.02.2016 року, який було проведено суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «РМ «Консалтинг» на замовлення ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» відповідно до укладеного 25.01.2016 року договору про надання послуг з проведення належної оцінки майна №25-01/16 та становить 22 993,22 грн.

Розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням його автомобіля з вини відповідача було визначено судом як суму вартості відновлювального ремонту. Так, коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ виробництва країн дальнього зарубіжжя дорівнює нулю, якщо строк експлуатації автомобіля не перевищує семи років. Строк експлуатації автомобіля позивача дорівнює 4 роки, 1 місяць та 6 днів, а тому коефіцієнт фізичного зносу автомобіля позивача дорівнює нулю. Крім того, позивач надав суду рахунок - фактуру від 29.10.2015 року, відповідно до якого ТОВ «Автоком кузовний ремонт» визначило вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача 24 151,70 грн. (а.с.23).

Колегія суддів відхиляє твердження ОСОБА_2 щодо невірності зазначених пошкоджень у складеному 25.01.2016 року акті №001 технічного стану транспортного засобу реальним пошкодженням автомобіля, оскільки опис пошкоджень зазначеного автомобіля відповідає тим, які відображені у довідці УПС МВС України (а.с.22). Так, відповідно до зазначеної довідки, внаслідок ДТП було пошкоджено праву сторону автомобіля позивача, а саме задню та передню двері, молдінг та поріг на задній двері. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що пошкодження лонжерона, арки задньої правої та інші пошкодження не було заподіяно автомобілю позивача внаслідок даної ДТП з вини відповідача.

Колегія суддів критично оцінює посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі щодо невідповідності Звіту про оцінку транспортного засобу № 001 від 03.02.2016 року вимогам закону. Вказаний звіт виконувався відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159.

Так, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проте доказів на підтвердження зазначеного стороною відповідача суду не надано.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо необхідності призначення у даній справі незалежної судової комплексної автотехнічної та автотоварознавчої експертизи з метою визначення пошкоджень, які отримав транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 та розміру майнової шкоди з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається що ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_6 під час розгляду справи судом роз'яснювалося право заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру майнової шкоди, проте відповідач своїм право не скористався.

Отже, передбачених законом підстав для призначення експертизи судом апеляційної інстанції колегія суддів не вбачала. За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв в якості доказу звіт про оцінку транспортного засобу №001 від 03.02.2016 року, який було проведено суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «РМ «Консалтинг» на замовлення ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» щодо визначення матеріального збитку, що є належним доказом на підтвердження розміру завданої позивачу майнової шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, твердження ОСОБА_2 у апеляційній скарзі про незаконність ухваленого судом рішення в частині його оскарження, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведені та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду першої інстанції в частині оскарження є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

В частині відмови ТОВ «Фонд досліджень та розвитку» у стягненні з ОСОБА_3 моральної шкоди рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України його законність та обґрунтованість в цій частині не перевіряється.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: