Справа № 653/1528/15-ц
Провадження № 2/653/205/16
РІШЕННЯ

іменем України

26.04.2016 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.,

при секретарі Пшеничній В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивований тим, що 07.02.2015 року о 21:00 годині ОСОБА_2 в м. Генічеськ по вул. Лободи у стані алкогольного спяніння керував автомобілем НОМЕР_1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху на автомобіль НОМЕР_2, де здійснив зіткнення з автомобілем Опель Вектра дн ВТ3253ВС, який рухався на зустріч та належить ОСОБА_3 В результаті вказаного ДТП з вини відповідача по справ автомобілеві ОСОБА_1 були нанесені механічні пошкодження.

Вказує, що вина ОСОБА_2 у скоєнні цього ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 481501 від 09.02.2015 року, актом огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 07.02.2015 року та постановою суду від 02.03.2015 року, за яким ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124,130 КУпАП та штрафу у сумі 3400 гривень.

В результаті ДТП як вказує позивач йому завдано матеріальну шкоду у сумі 30 тисяч гривень, ця сума складається з завданої матеріальної шкоди у сумі 20 тисяч гривень та 10тисяч моральної шкоди.

Оскільки ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати шкоду, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є власником автомобіля солідарно на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 20 тисяч гривень та моральну у сумі 10 тисяч гривень, судовий збір сплачений при поданні позову та витрати на експертизу.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові, просить стягнути з відповідачів солідарно завдану шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні погодились сплатити матеріальну шкоду у розмірі визначену у експертизі, проте заперечують проти моральної шкоди, вказують, що не мають грошей.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Постановою Генічеського районного суду від 02.03.2015 року, ОСОБА_2 визнаний винним за ч.1 ст.130, ст. 124,122-4 КпАП України та притягнутий до штрафу в сумі 3400 гривень. правопорушення вчинено за обставин керування 07.02.2015 року автомобілем ЗАЗ ДЕО д/н ВТ 4135АО в стані алкогольного спяніння., здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з рухаючим на зустріч автомобілем Опель Вектра д/н НОМЕР_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після того як трапилося ДТП не зупинився та залишив місце пригоди.

Обставини за яких сталося ДТП за участю ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 встановлені вищевказаною постановою, що набрала законної сили, а відтак в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Автомобіль OPEL VECTRA, д/н НОМЕР_3 належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та копією реєстраційної картки на автомобіль, довідкою рахунком, актом технічного огляду.

ОСОБА_3 надала заперечення проти позовної заяви, в якій вказує, що автомобіль НОМЕР_1 раніше дійсно належав їй, але у лютому 2010 року вона продала його ОСОБА_2 на підставі довіреності. На час скоєння ДТП знаходилась вдома й до ДТП ніяким чином не причетна.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами,

відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку

часткової відповідальності).

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За змістом зазначених норм обовязок відшкодування шкоди покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

З урахуванням викладених обставин та положень діючого законодавства, позовні вимоги до ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки транспортний засіб знаходився в розпорядженні ОСОБА_2, що підтверджується довіреністю від 12.02.2010 року, згідно якої ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 розпоряджатися належним їй транспортного засобу ЗАЗ ДЕО д/н ВТ 4135АО. Довіреність видана строком на 10 років, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди саме ОСОБА_2 був за кермом та саме через його неправомірні дії була заподіяна шкода позивачу, обставини та причинний зв'язок щодо якої встановлений.

Вина ОСОБА_3 щодо обставин ДТП ніяким чином не підтверджена, оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем за дорученням на законних підставах.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Щодо цього, суд керується висновком судової авто НОМЕР_4 вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 07.02.2015 становить 18910,49 гривень, вартість матеріального збитку становить 13243,18 гривень.

Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу зазнав моральних страждань, внаслідок пошкодження транспортного засобу, в звязку з чим змінився його нормальний спосіб життя.

Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень.

Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача .

На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме сума сплаченого судового збору а також витрати на проведення експертизи в розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Щодо відшкодування витрат за юридичні послуги у сумі 2000 гривень, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню з огляду на те, що до договору про надання юридичних послуг від 12.06.2016 року відсутнє свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.

Право на правову допомогу, яка може надаватися як адвокатами, так і фахівцями в галузі права (ст. 12 ЦПК)

Статті 79, 84 ЦПК зазначають, що витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 представляв інтереси позивача за довіреністю, в якості представника, саме у такому процесуальному статусі згідно наявних у справі журналів судових засідань ОСОБА_5 брав участь у справі. Таким чином, ОСОБА_5 приймав участь у розгляді справи у якості представника позивача за довіреністю із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України. Відповідно до довіреності такі послуги не оплачувались.

Оскільки надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат, понесені позивачем витрати по оплаті послуг представника не відшкодовуються. Таким чином вимога є безпідставною та такою що не підлягає задоволенню.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2/8А) на користь ОСОБА_6 (який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, 69,19, ІНПП НОМЕР_5) матеріальну шкоду у сумі 13243,18 (тринадцять тисяч двісті сорок три гривні 18 копійок), моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2/8А) на користь ОСОБА_6 (який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, 69,19, ІНПП НОМЕР_5) судові витрати, а саме судовий збір у сумі 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок), витрати на експертизу у сумі 1382,40 (одна тисяча триста вісімдесят дві гривні 40 копійок), всього 1626 гривень (одна тисяча шістсот двадцять шість гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_7