Справа № 758/2660/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Калашніковій Л. Д.,

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвоката Підкови О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до районного суду з заявою, в якій просить в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання її з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу, з 91.01.2004 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 Заінтересованою особою за цією заявою було вказане Головне управління юстиції у м.Києві.

В судовому засіданні 21.04.2016 р., до початку розгляду справі по суті, представником заявника ОСОБА_7 подана заява в уточненій редакції, в якій заявник просить встановити зазначений вище юридичний факт, вказуючи в якості заінтересованих осіб спадкоємців ОСОБА_6 - ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Судом також були отримані письмові пояснення первісної заінтересованої особи - Головного територіального управління юстиції у м.Києві, згідно представник просить розглянути заяву на розсуд суду, наголошуючи на тому, що заява ОСОБА_3 не стосується інтересів Управляння, оскільки при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування осіб, які подали заяви про видачу свідоцтв.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Підкова О.В. в судовому засіданні просив суд вирішити питання щодо подальшого руху заяви ОСОБА_3, поданої в порядку окремого провадження, відповідно до вимог чинного законодавства, врахувавши те, що 29.06.2016 р. заявник та його представник повторно не з'явилися в судове засідання, а також те, що ухвалою від 21.04.2016 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 Також представником надані письмові пояснення, з яких вбачається заперечення проти суті вимог ОСОБА_3

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з прийняттям в судовому засіданні 21.04.2016 р. уточненої заяви, в якій були зазначені нові заінтересовані особи, судовий розгляд справи було відкладено на 23.06.2016 р., про що заявник та її представник були повідомлені під розписку, яка знаходиться в матеріалах справи.

В зв'язку з першою неявкою заявника та її представника, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, в судове засідання 23.06.2016 р., судовий розгляд було відкладено на 29.06.2016 р.

В судове засідання, призначене на 29.06.2016 р., заявник та її представник повторно не з'явилися, хоча повідомлявся належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання. Заяв про розгляд справи за відсутності представника заявника до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 3 частини 1 статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, судом враховуються відповідні положення законодавства, згідно яких на відміну від аналогічного положень раніше чинної редакції п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в якому зазначалось про повторну неявку до суду без поважних причин, у п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у редакції Закону від 07.07.2010 р. зазначено, що суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача. Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 89 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За встановлених судом обставин, позивач не позбавлений права звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Крім того, як вбачається з наданих документів, ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21.04.2016 р. відкрито провадження у цивільній справі № 758/4777/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ЖБК «Квазар-12» про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6

Виходячи з наведеного, суд вважає, що із заяви ОСОБА_3 вбачається спір про право, оскільки заявник вказуючи на необхідність встановлення цього факту для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, також претендує на отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст.256 ч.4 ЦПК України в разі виявлення судом спору про право при розгляді в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення, то заява залишається без розгляду.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що вищевказана заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду, оскільки між сторонами наявний спір про право на спадкове майно після спадкодавця ОСОБА_6, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду на підставі ст.256 ч.4 ЦПК України.

Залишення заяви без розгляду не позбавляє права заявника звернутися до суду з вимогами в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169, 208-210, 256 ч.4 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова