Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

за участю представника банку - Пушкарьової К.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги згідно яких ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування уточнених позовних вимог зазначало, що 24 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 422 М, згідно з якими останньому був наданий кредит у розмірі

60 000,00 дол. США терміном до 24 липня 2012 року включно. 24 липня

2007 року на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 24 липня 2007 року № 422 М, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 були укладені договори поруки № № 422 МР/1, 422 МР/2, 422 МР/3, згідно з якими останні на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати як солідарні боржники за зобов'язаннями

ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору від 24 липня

2007 року № 422 М. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Однак, у порушення взятих на себе зобовʼязань ОСОБА_4 своїзобов'язання за кредитним договором, належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 11 липня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 28 856,20 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 8 035,93 дол. США, заборгованості з процентів в розмірі 11 148,59 дол. США, пені в розмірі 9 671,69 дол. США. При цьому ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2014 рокустягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 64 727 грн 17 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 042,80 дол. США, заборгованість з відсотків - 331,10 дол. США, пеня - 85,51 дол. США. Таким чином, станом на 12 листопада 2014 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 20 403,67 дол. США, що за курсом НБУ становить321 357 грн 80 коп., з яких: заборгованість зпроцентів - 10 817,49 дол. США, що складає 170 375 грн 46 коп., пеня - 9 586,18 дол. США, що складає 150 982 грн 33 коп., які ПАТ КБ «Приват Банк» просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2007 року № 422 М станом на 12 листопада 2014 року в розмірі 321 357 грн 80 коп., яка складається з: заборгованості з відсотків в розмірі 170 375 грн 46 коп., пені в розмірі 150 982 грн 33 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте погодитися з таким висновком судів попередніх інстанцій не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають із наступних підстав.

Судом установлено, що 24 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 422 М, згідно з якими останньому був наданий кредит у розмірі 60 000,00 дол. США терміном до 24 липня 2012 року включно.

24 липня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 24 липня 2007 року № 422 М між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 були укладені договори поруки № № 422 МР/1, 422 МР/2, 422 МР/3, згідно з якими останні на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати як солідарні боржники за зобов'язаннями ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору від 24 липня 2007 року № 422 М.

Однак у порушення взятих на себе зобовʼязань ОСОБА_4 своїзобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 11 липня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 28 856,20 дол. США,

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 64 727 грн 17 коп.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_7 погасила заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 64 727 грн 17 коп., яким було стягнуто згідно з рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2014 року.

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 4, 5).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня

2014 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено судове засідання.

13 листопада 2014 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від

24 липня 2007 року № 422 М в розмірі 321 357 грн 80 коп. (а. с. 64-66).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач -пред'явити зустрічний позов.

Звертаючись до суду із позовною заявою (а. с. 4-5), яка в подальшому була уточнена заявою про зменшення позовних вимог (а. с. 64-66), представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, представником позивача було змінено як предмет заявлених позовних вимог, так і підставу заявлених вимог саме під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачі посилалися на те, що позовну заяву та уточнену заяву про зменшення позовних вимог вони не отримували та з доводами позивача не ознайомлені.

У порушення зазначених норм процесуального права суди на наведені обставини уваги не звернули.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання

ОСОБА_5 уточнюючої копії позовної заяви.

Вирішуючи спір по суті суд в повній мірі не перевірив доводів відповідачів щодо задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості із поручителів.

У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Згідно із ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік