АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3609/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 623/259/16-ц Бутенко В.М.
Категорія : договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

01 лютого 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог,просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 835 821, 36 грн..

18 квітня 2016 року позивач звернувсь до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом заборони відчуження майна ,що належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2; квартиру за адресою : АДРЕСА_1; нежитлову будівлю за адресою : АДРЕСА_3, посилаючись на те, що розмір боргу відповідача перед ним складає значну грошову суму, відповідач має право здійснити відчуження вказаного майна, що є її власністю з метою уникнення виконання перед ним грошових зобов'язань та виконання в майбутньому рішення суду.

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року вказана заява позивача задоволена. Суддя забезпечив вказаний позов позивача шляхом заборони відчуження вказаного майна, що належить на праві власності ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник відповідачаОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу суду як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд прийняв до розгляду заяву позивача, яка не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 зазначає, що в мотивувальній частині ухвали не вказано, чим саме керувався суддя щодо належності майна саме відповідачу ОСОБА_3 , яке заборонив відчужувати та не зазначив мотивів, з яких дійшов висновку про обгрунтованість припущення, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Також представник відповідача зазначає на відсутність доказів належності на праві власності зазначеного вище майна відповідачу ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4, перевіривши виділений матеріал та доводи апеляційної скарги , судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи вказану заяву позивача та забезпечуючи її позов шляхом заборони його відчуження , суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ст.ст. 151-153 ЦПК України , виходив з того, невжиття таких заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Як свідчить позовна заява позивача , його вимоги стосуються стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики в розмірі 835 821, 36 грн., тобто між сторонами виник майновий спір.

Матеріал також свідчить про те,що вказане нерухоме майно належить відповідачу ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання прийнятого рішення.

В ч.3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В роз'ясненнях, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

З огляду на наведене , суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку,що невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про залишення вказаної ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319, 218 , 324 ЦПК України, судова

колегія ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, відхилити

Ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

О.Ю. Тичкова