АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/7635/2016
У Х В А Л А

12 травня 2016 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року за клопотанням представника позивача про поновлення строку для подачі доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,

встановив:

ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку подання доказів відмовлено.

10 травня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на зазначену ухвалу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

За змістом ст. 67 ЦПК України процесуальними є строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії.

Статтею 68 ЦПК України встановлено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 4 статті 70 ЦПК України визначено, що перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Порядок подання доказів визначається статтею 131 ЦПК України, частинами першою та другою якої встановлено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Аналіз вищезазначених норм процесуального права свідчить, що вимоги про порядок подання доказів, встановлені у статті 131 ЦПК України, не є процесуальним строком у розумінні ст. 67 ЦПК України і вирішення питання про прийняття доказів, поданих з порушенням встановлених ч. 1 ст. 131 ЦПК України вимог, не вирішується у порядку, встановленому ст. 73 ЦПК України, а отже, ухвала суду про відмову у прийнятті доказів, поданих з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України, окремому оскарженню від рішення суду

- 2 -

не підлягає.

Також необхідно звернути увагу на те, що у частині 2 статті 131 ЦПК України не зазначається про порушення строків подачі доказів, а є посилання на порушення вимог, встановлених частиною 1 цієї статті, яка передбачає порядок подання доказів сторонами.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 295 ЦПК України у апеляційній скарзі зазначається в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин).

У частині 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподанням яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Отже, нормами процесуального права встановлений порядок подання доказів сторонами у справі, а не визначений процесуальний строк, протягом якого вони подаються до суду, та визначений порядок оскарження неприйняття судом першої інстанції доказів, поданих з порушенням вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, а саме: свою незгоду з діями суду першої інстанції з приводу неприйняття доказів, поданих з порушенням вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторона може висловити у апеляційній скарзі на рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року підлягає поверненню до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року за клопотанням представника позивача про поновлення строку для подачі доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, повернути до Дарницького районного суду м. Києва для вирішення питання відповідно до вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя