Номер провадження: 22-ц/785/3630/16
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Ісаєвої Н.В.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року про роз'яснення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, за участю прокуратури Малиновського району міста Одеси,

встановила:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 24 квітня 2012 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 загальну суму несплачених аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 22 серпня 2006 року по 09 квітня 2010 року - у розмірі 30132,71 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 додаткові витрати на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі 4839,00 грн. з одноразовою виплатою; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення зі сплати аліментів - у загальному розмірі 5000,00 грн.

Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року апеляційні скарги сторін відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.2, а.с.243-246).

Таким чином, судове рішення набрало законної сили в порядку, встановленому ЦПК України.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд вищевказаного рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.2, а.с.315).

Зазначена ухвала суду залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.02.2014 року (т.2, а.с.358).

Разом з тим, від позивача ОСОБА_4 через канцелярію суду 25 квітня 2013 року надійшла заява про роз'яснення рішення суду (т.2, а.с.251).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2013 року у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено (т.2, а.с. 271-272).

Однак, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 року вказана ухвала суду від 07 листопада 2013 року була скасована, питання про роз'яснення рішення передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3, а.с.16-17).

За результатами нового розгляду, Малиновським районним судом м. Одеси від 22 червня 2015 року була постановлена ухвала, якою було роз'яснено рішення того ж суду від 24 квітня 2012 року (т.3, а.с.48-49).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали та постановлення нової або зміни ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.3, а.с.102-103).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із вимог, передбачених ч.1 ст.221 ЦПК України, згідно яких, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Оскільки рішення суду було незрозумілим для позивача ОСОБА_4, то суд першої інстанції роз'яснив це рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.11.2012 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 30132,71 грн. за період з 22 серпня 2006 року по 09 квітня 2010 року, додаткові витрати на утримання дочки в розмірі 4839 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 5000 грн.

Мотивувальною частиною рішення суду загальна сума пені була розрахована судом, виходячи з такої формули: 1987 х 7,50 = 14902,5 грн., де 1987 - загальна кількість днів періоду прострочення; 7,5 - це 1% від призначеної суми аліментів. Разом із тим, суд не зазначив період та рік, за які стягується пеня. Зважаючи на вказану судом кількість днів прострочення, враховуючи пред'явлені позовні вимоги, які були предметом судового розгляду, суд роз'яснив, що пеню було стягнуто за період з 22 серпня 2006 року по січень 2012 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що вказаним роз'ясненням жодним чином не змінюється судове рішення, оскільки згідно його мотивувальної частини мова йде про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пені саме у сумі 5000 грн. за період з 22 серпня 2006 року по січень 2012 року (т.2, а.с.174). Більш того, зазначена сума пені була визначена судом шляхом зменшення розрахованої суми пені 14902,50 грн.

У відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Оскільки доводи апелянта ОСОБА_3 про незаконність рішення суду щодо визначення розміру пені стосуються суті ухваленого судового рішення, яке набрало законно сили, а не ухвали про роз'яснення цього рішення, то вони не можуть бути підставою для скасування ухвали про роз'яснення рішення суду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги ї не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року про роз'яснення рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.П. Ісаєва

Н.А. Кононенко