справа № 278/3541/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ "Ідея Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення та вилучення рухомого майна, --
Направленим і уточненим (а.с.85-91) в ході розгляді справи позовом, представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким: 1) стягнути з ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач 1) заборгованість за кредитним договором у розмірі 409 828,90 гривень; 2) в рахунок погашення кредитних зобов'язань звернути стягнення на предмет застави за вищевказаним кредитним договором, який належить ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач 2); 3) вилучити у відповідача 2 предмет застави - автомобіль марки "AUDI A4", 2009 року випуску. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що відповідач 1 у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, пов'язанні з поверненням отриманих кредитних коштів, що надавались на придбання транспортного засобу, який, в свою чергу, є предметом застави і, на даний час, його актуальним власником є відповідач 2. Сторони у судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також останній не заперечував щодо заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідачів суду невідомі, хоча вони були завчасно та належним чином повідомлені про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідачів, належне сповіщення останніх про такий розгляд, та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду.
2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна (ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"). Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом (ч. 1 ст. 23 Закону).
Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідачем 1 умови укладеного з позивачем кредитного договору не виконані, останній як кредитор вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення кредитної заборгованості з такого відповідача, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про звернення стягнення та вилучення транспортного засобу у відповідача 2 з огляду на наступне. Так, як роз'яснив ВСС України у п. 9 Постанови Пленуму № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", і на який в обґрунтування одночасного заявлення вимог про стягнення з відповідача 1 заборгованості та звернення стягнення на заставне майно посилався представник позивача, кореспондує, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Проте, як встановлено в ході розгляду справи, заставодателем транспортного засобу - автомобіля марки "AUDI A4" є саме відповідач 1, тобто позичальник за кредитним договором, а тому посилання представника позивача на згадувані вище положення Постанови Пленуму ВССУ є безпідставними, адже в даному випадку позичальник не є особою відмінною від заставодателя. Також, не підлягає до задоволення вимога позивача про вилучення у відповідача 2 вищевказаного транспортного засобу за відсутності на те правових підстав. Остання, як убачається з матеріалів справи, на теперішній час, є власником зазначеного автомобіля і правомірність набуття нею такого права під сумнів ніким не ставилась (не оспорювалась).
Водночас, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. З відповідача 1 суд стягує судові витрати у розмірі 7 377,43 гривень, які складаються із судового збору у розмірі 6 147,43 гривні (за вимогу про стягнення заборгованості та звернення стягнення) та 1 230 гривень витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик такого відповідача у пресі. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526, ст.ст. 589-590, ст. 625, ст. 1054 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про заставу", ст. 9, ст. 23 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ПП ВССУ № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 10-11, ст. 60, ст. 88, ст.ст. 212-215, ст.ст. 224-226 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ІДЕЯ БАНК" судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 7 377,43 гривень.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

суддя Є.О. Грубіян