УХВАЛА

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання договору поруки недійсним,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником Бондаренком Дмитром Юрійовичем, на ухвалу Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічнеакціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»(далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічними позовними вмогами до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

24 липня 2015 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання договору поруки недійсним обʼєднано в одне провадження з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

12 серпня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ«Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Розʼяснено сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

12 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Бондаренко Д.Ю. - просить скасувати оскаржувані ухвали та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, зокрема наявності рішення суду, яке набрало законної сили та ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2006 року позовні вимоги у цивільній справі за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_3, третя особа - ТзОВ «Сквор», про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Західного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13 648 грн 89 коп. та 136 грн 48 коп. сплаченого судового збору, всього стягнуто 13 785 грн 37 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили та було виконане позичальником ОСОБА_3 20 червня 2006 року та в рахунок повного погашення боргу за кредитним договором було перераховано 13 648 грн

89 коп.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених прав, що виникають із цивільних правовідносин, крім випадків, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Спори між юридичними особами, які виникають з кредитних правовідносин, належать до компетенції господарських судів (ст. ст. 1, 2, 21 ГК України).

Із матеріалів справи вбачається, що юридична особа ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до юридичної особи ПАТ «Акцент-Банк», і фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання якого забезпечено порукою.

Тобто позивач в одному провадженні об'єднав вимоги, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинств, оскільки спір між юридичними особами є господарським, а за участі фізичної особи - цивільним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, закрив провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Однак суди дійшли неправильного висновку, оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 01 липня 2015 року у справах № 6-467цс15 та № 6-745цс15, а також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, які є обов'язковими для застосування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, не звернув увагу на відмінність підстав позовів, а саме, що на відміну від попередньої справи у даній справі вказано інший період, за який заявлено вимогу про стягнення заборгованості, крім того, на відмінну від попередньої справи відповідачем також виступає ПАТ «Акцент-Банк», що призвело до неправильного застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин постановлені у справі ухвали першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з передачею справи в цій частині до суду першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України. В частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвали першої та апеляційної інстанцій підлягають закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Бондаренком Дмитром Юрійовичем, задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року скасувати.

Справу в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договоромзакрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік