Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1502/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) комерційний банк (далі-КБ)«ПриватБанк» до ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 серпня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 17 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов»язків, боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Станом на 30 червня 2015 року відповідач має заборгованість 7736,45 грн., яка складається з наступного: 2174,92 грн. заборгованість за кредитом; 3146,94 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1570 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 344,59 грн. штраф (фіксована складова). Просить стягнути зазначену суму заборгованості з відповідача, а також судові витрати.

При розгляді справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер 09.09.2012 року, а тому позивач, уточненою позовною заявою від 18 листопада 2015 року, змінив позовні вимоги і просив стягнути з правонаступника боржника ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, заборгованість, що утворилась станом на 17 жовтня 2012 року 2249,77 грн., яка складається з наступного: 2174,92 грн. заборгованості за кредитом; 74,85 грн. заборгованість за відсотками (а.с.76-77).

В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись при цьому на те, що кредитний договір з позивачем не укладала, фактично спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2, не прийняла, а лише звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Суд, вислухавши відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити слід з наступних підстав.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст., ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно ст.527 ЦК України зобов»язання повинно виконуватись належними сторонами, зокрема боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а положеннями ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору без номера від 17 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов»язків, боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Станом на 17 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_2 мав заборгованість 2249,77 грн., яка складається з наступного: 2174,92 грн. заборгованості за кредитом; 74,85 грн. заборгованість за відсотками

ОСОБА_2 помер 12 вересня 2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 164 від 13 вересня 2012 року (а.с.59).

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №392/2012, що була заведена після смерті ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини до Кодимської державної нотаріальної контори звернулась двоюрідна сестра спадкодавця - ОСОБА_1.

Відповідно до ст..1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що доскладу спадщини входять усі права таобов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2, який був боржником у кредитному зобовязанні, помер 09 вересня 2012 року, то згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим суд вважає, що необхідно враховувати наступне.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням.

Як розяснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, спадкоємці зобовязані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за його життя.

На день смерті заборгованість позичальника перед банком становить 2249,77 грн., яка складається з наступного: 2174,92 грн. заборгованості за кредитом; 74,85 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Частиною 1 статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як установлено судом, позивач про смерть боржника ОСОБА_2, дізнався лише у вересні 2015 року, а 18 листопада 2015 року, звернувся з позовом до правонаступника боржника ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як установлено в судовому засіданні спадкоємець за законом ОСОБА_1, своїм право спадкоємця за законом скористалась, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини, про що свідчить досліджена в судовому засіданні інформація Кодимської державної нотаріальної контори №1050/01-16 від 11 вересня 2015 року (а.с.68).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Статтями 1297 та 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першою заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст. 79 ЦПК відносить судовий збір та витрати, пов»язані з розглядом справи.

Виходячи з викладеного суд прийшов до переконання, що з відповідача на користь позивача належить стягнути 2249,77 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір 243,60 грн..

На підставі ст.ст.1049,1050, 1282, 554 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, с.м.т. Слобідка, Кодимського району, Одеської області, вулиця Базарна,11, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ, 49094, вулиця Набережна Перемоги,50, р/р 3111, , МФО 305299 2249 (дві тисячі двісті сорок дев»ять) грн. 77 коп. заборгованості за кредитним договором та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. ГУРА