АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/22/16 Справа № 185/8887/14 Головуючий у 1 й інстанції - Шаповалова І.С. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року та додатковими рішеннями від 25 вересня 2015 р. та 06 листопада 2015 р. позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованість за кредитним договором №313/05/М2 від 27 грудня 2007 року в розмірі 1580,56 грн., яка складається з: прострочені проценти - 780,44 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 776,71 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 23,41 грн..

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках з кожного на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 158, 05 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Украгазбанк» судовий збір на користь держави в розмірі 148,68 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач по справі та ФОП ОСОБА_4 укладено кредитний договір №313/05/М2 від 27 грудня 2007 року .

В забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір поруки №313/05/М2/1П від 27 грудня 2007 року.

Боржник за кредитним договором, ФОП ОСОБА_4, належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого рішенням Павлоградского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2009 року з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в сумі 3035,95 грн.

В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору та рішення суду, сума простроченої заборгованості за сплатою відсотків станом на 05 серпня 2014 року складає 3922,80 грн., що складається з наступного: прострочені проценти - 1849,42 грн.; пеня на кредит - 2023,73 грн.; пеня на відсотки - 49,65 грн. Період нарахування простроченої заборгованості за сплатою відсотків наведено позивачем згідно з розрахунком за період з 27 грудня 2007 року.

Розмір нарахованої заборгованості відповідачами не оспорювався та не спростовувався.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем, з огляду на дату подання позовної заяви, 11 вересня 2014 року, пропущено визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням (відсотки), що згідно вимог ст. 266 ЦК України тягне за собою сплив позовної давності і до додаткової вимоги про стягнення неустойки (нарахованих штрафу та пені).

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не ставить питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а просить стягну лише штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) .

Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно правової позиції, що висловлена Верховним Судом України у справі за N 6-1206цс15 згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає позовні вимоги щодо стягнення відсотків, які нараховані на суму несвоєчасно погашеного тіла кредиту за період з 05.05.2009 р. по 11.01.2012 в сумі 1849,42 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно позивач просить стягнути пеню, яка нарахована на суму несвоєчасно погашеної частини кредиту - 2023,73 грн. та пеню на несвоєчасно сплачені відсотки в сумі 46,65 грн. , що передбачено п.5.3 договору.

Також п.5.8. договору передбачено збільшені строки позовної давності щодо стягнення пені, які встановлені в три роки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо сливу строків позовної давності та необґрунтовано зменшив суми пені.

Колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача, які містяться в його поясненнях (а.с.49) про те, що банк його не повідомив жодного разу про наявність заборгованості по процентах. З боку банку не було надано жодних доказів про повідомлення боржника про наявність нарахованих та непогашених відсотків. Також колегія суддів приймає до уваги, що кредитні кошти було погашено 11.01.2012 р., що підтверджує позивач в позовній заяві, а до суду позивач звернувся лише 11.09.2014 р., чим штучно сприяв збільшенню нарахувань пені, крім того, розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК, відповідно до яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З огляду на зазначене сума пені, яка нарахована на суму несвоєчасно погашеної частини кредиту - має становити 180 грн. та пені на несвоєчасно сплачені відсотки - 20 грн.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення боргу з відповідача - ФОП ОСОБА_4 Кредитній договір був укладений саме з фізичною особою-підприємцем та надавався за програмою кредитування суб'єктів малого підприємництва та учасників малого бізнесу (п.1.1. договору).

За таких умов судом першої інстанції не прийнято до уваги положення ст.16 ЦПК України, відповідно до якої не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або ГПК України (ст.. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанцій в частині вирішення позовних вимог ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", що розгляд позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення із ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №313/05/М2 від 27 грудня 2007 року в сумі 1849,42 грн. - відсотки на суму несвоєчасно погашеного тіла кредиту; 180 грн. пеня за несвоєчасно погашену частину кредиту; 20 грн. пеня за несвоєчасно сплачені відсотки. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 365 грн.40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року та додаткові рішення від 25 вересня 2015 р. та 06 листопада 2015 р. скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" 1849,42 грн. - відсотки на суму несвоєчасно погашеного тіла кредиту; 180 грн. пеня за несвоєчасно погашену частину кредиту; 20 грн. пеня за несвоєчасно сплачені відсотки, судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 365 грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: