Провадження 2/225/815/2016
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області (надалі відділення ФСС), просив визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку призначених йому страхових виплат неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок призначених йому щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги з моменту їх призначення.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що знаходився в трудових відносинах з Державним підприємством «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» вибійником на відбійних молотках 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. Під час роботи на підприємстві, а саме 01 травня 2012 року та 25 грудня 2012 року він отримав дві травми, які повязані з виробництвом. Внаслідок отриманих на виробництві травм йому було встановлено в сукупності 20% стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до цього йому були призначені щомісячні страхові виплати, розраховані з розміру заробітної плати за місцем роботи потерпілого обчисленої у відповідності до норм Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266. 25 січня 2013 року він був звільнений з роботи за власним бажанням. Після звільнення йому стало відомо, що під час роботи на шахті він недоотримував заробітну плату, так як роботодавцем невірно розраховувались розміри годинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Рішенням суду від 23.06.2014 року на його користь було стягнуто недоплачену заробітну плату в сумі 73380 грн. 35 коп. Вважає, що відповідно до цього, змінився розмір його середнього заробітку, в тому числі і за час перед настанням зазначених вище нещасних випадків. Прийнявши до уваги рішення суду, шахтою йому були видані дві довідки про середній заробітокдля визначення розміру його страхових виплат, з якими він звернувся до відповідача. Однак, йому було відмовлено в здійсненні перерахунку страхових виплат з відсутністю підстав такого перерахунку. Вважає дії відповідача неправомірними, тому за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляв ОСОБА_1, який в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, разом з цим заявив клопотання, в якому просив суд закрити провадження у справі, оскільки зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає, що позивач повинен звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з нормами ЦПК України спосіб судового захисту та підставу й предмет позову визначає позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтями 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органам місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999 року держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до ст. 4 Закону Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Згідно зі ст. 37 Закону Фонд за певних умов робить перерахунок сум щомісячних страхових виплат.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 14 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (в редакції постанови Вищого адміністративного суду від 22 травня 2015 року № 6), з огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Отже, подана заява повинна розглядатися в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року № 6-31711ск15.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких підстав, суд вважає клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити, а провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 205, 212 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Розяснити позивачу, що він має право звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: