Справа № 454/2248/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/3020/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Берези В.І., суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Фейір К.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що є предметом застави, а саме транспортний засіб тип: легковий комбі-В , марка КІА, модель RIO, 1,4, рік випуску - 2007 p., колір чорний, номер кузову: Y6LDE24127L001890 KNEDE65, об»єм двигуна V: =1399 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності і знаходиться в неї чи третіх осіб.

Передано транспортний засіб тип: легковий комбі-В, марка КІА, модель RIO, 1,4, рік пуску - 2007 p., колір чорний, номер кузову : Y6LDE24127L001890 KNEDE65 , об`єм двигуна V: =1399 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2, на зберігання власнику ОСОБА_2 та заборонити його відчуження іншим особам до розгляду справи судом по суті.

Ухвалу суду оскаржив позивач, просить таку скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо вилучення предмета застави - транспортного засобу тип: легковий комбі-В, марка КІА, модель RIO, 1.4, рік винуску:2007, колір чорний,Ж номер кузову: Y6LDE24127L001890 KNEDE65, обєм двигуна V:1399 куб. см, реєстраційний №ВС1983ВЕ, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, і знаходиться у неї або в інших осіб, та передачі предмету застави на зберігання позивачу, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Мотивує скаргу тим, що ухвала винесена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що мають значення для справи. Зазначає, що позовна заява нерозривно пов`язана з заявою про забезпечення позву. Так як предметом позову є звернення стягнення на заставлене майно - транспортний засіб, з наданням права продажу позивачу від імені відповідача, вважає, що існує реальна загроза неможливості виконання судового рішення, оскільки подальша експлуатація відповідачем транспортного засобу несе ризики неналежної експлуатації, і як наслідок зниження його вартості. На думку апелянта, без відповідного забезпечення позову відповідач зможе і далі користуватися ним та передавати його в користування іншим особам, що вже призвело до пошкодження транспортного засобу та його знецінення. Вказує і на порушення відповідачем ОСОБА_3 застави в частині обовязку страхування автомобіля, що у випадку знищення або викрадення транспортного засобу фактично перетворить кредит в незабезпечений та може призвести до виникнення збитків позивача. Вважає, що передача заставленого майна стягувачу є логічним та доцільним, оскількинадає можливість позивачу реалізувати своє право як застоведержателя на підставізакону га договору. Вказує і на одну з вимог позовної заяви - передачу в управління позивачу предмета застави на період до його реалізації з метою продажу будь-яким способом іншій особі. Як зазначає апелянт, невиконання вимог відповідної заяви призведе до того, що рішення буде неможливо виконати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, відповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір щодо невиконання кредитного зобов`язання, у звязку з чим позивачем заявлено вимогу щодо звернення стягнення на предмет застави.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення відповідної заяви.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на заставний автомобіль та ухвалюючи передати спірний автомобіль на зберігання власнику ОСОБА_2 із забороною його відчуження іншим особам до розгляду справи судом по суті, судом першої інстанції враховано доводи заявника щодо доцільності такого забезпечення.

З`ясовано обсяг позовних вимог, взято до уваги додані до позовної заяви докази в підтвердження наявності спору між сторонами, обставину погашення зобов`язання перед позивачем на 90 відсотків, слухання іншої справи між цими сторонами щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, забезпеченим спірним автомобілем.

Так, однією з вимог за позовною заявою є передання в управління ПАТ «Перший Український міжнародний банк» предмету застави спірного легкового автомобіля, на період до його реалізації.

В заяві про забезпечення позову Банк просив накласти арешт на автомобіль та вилучити такий з передачею на зберігання ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

У випадку задоволення заяви про забезпечення позову в частині вилучення автомобіля з передачею такого на зберігання ПАТ «Перший Український міжнародний банк», суд першої інстанції фактично ухвалив би рішення без слухання справи по суті, що порушуватиме закріплене ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на справедливий суд.

Ухваливши передати спірний автомобіль на зберігання його власнику із забороною відчуження, суд першої інстанції взяв до уваги інтереси не тільки позивача, але і відповідача, який є власником автомобіля з визначеним обсягом повноважень щодо володіння, користування та розпорядження таким. Доказів, які підтверджують доводи апелянта про вчинення відповідачем свідомих дій, спрямованих на знищення заставного майна, матеріали справи не містять.

Відтак, наведені обставини свідчать про законність оскаржуваної ухвали та необгрунтованість апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст.313-319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4