Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго») звернулося до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнило, зазначивши, що відповідачі проживають у АДРЕСА_1 та є споживачами послуг із теплопостачання, які надає позивач, тобто знаходяться з ним у фактичних договірних відносинах, тому повинні сплачувати послуги відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Зазначило, що відповідачі порушили свої обов'язки щодо проведення щомісячних розрахунків за теплопостачання та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення, і станом на 01 січня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 8 724 грн 12 коп., із яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 8 456 грн 76 коп.; заборгованість за обслуговування внутрішньо-будинкових мереж - 267 грн 36 коп., яку просило з них стягнути на свою користь.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість у розмірі 8 724 грн 12 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачам послуг із теплопостачання та обслуговування тепломереж, у той час як відповідачі довели факт відсутності свого обов'язку оплачувати послуги позивача, адже їх вони фактично не отримували.

На підставі технічних паспортів на квартиру АДРЕСА_1 від 01 квітня 1994 року та 22 липня 2008 року суд вважав установленим, що центральне опалювання у квартирі відсутнє із 1994 року, при цьому станом на 12 березня 2015 року квартира обладнана електричним опалюванням.

Крім того, суд дійшов висновку, що актами від 22 листопада 2011 року та від 03 вересня 2010 року підтверджено факт відсутності приладів опалення мереж КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» як у квартирі відповідачів, так і в під'їздах всього будинку.

Доводи позивача щодо самовільного відключення відповідачів від системи теплопостачання суд визнав такими, що не підтверджені жодним доказом, при цьому зазначив, що вимог про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного відключення за порушення порядку та технічних норм відключення, позивачем не пред'явлено.

Разом із тим на спростування доводів позивача про порушення відповідачами порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок) суд зазначив, що вказаний Порядок стосується відключення лише окремих будинків, а не окремих приміщень, крім того, дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що будинок, в якому розташована квартира відповідачів, підключений до системи централізованого опалення.

На підставі наданих позивачем копій актів готовності внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення до опалювальних сезонів 2011-2012 рр., 2012-2013 рр., 2013-2014 рр. та 2014-2015 рр. суд установив, що позивачем вживаються всі необхідні заходи щодо належного забезпечення відповідними житлово-комунальними послугами будинку, в якому розташована квартира відповідачів, а саме: заміна труб, демонтаж трубопроводів системи опалення бомбосховищ, встановлення шарових кранів та вентилів, ізоляція труб, заміна розширювальних баків, ревізія вентилів, відновлення ізоляції та перенесення розширювальних баків.

Крім того, апеляційний суд виходив із того, що у справі відсутні будь-які належні докази на підтвердження факту відключення квартири відповідачів від мереж центрального опалення, у зв'язку із чим дійшов висновку, що відповідачі не дотрималися установленої чинним законодавством процедури для такого відключення, тому вважаються споживачами послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зі справи вбачається, що між сторонами у справі тривалий час існує спір щодо оплати послуг із теплопостачання.

Так, на а. с. 12 міститься рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 квітня 2009 року, яким задоволено частково позов КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 441 грн 48 коп. заборгованості із плати за опалення та 91 грн 79 коп. заборгованості за обслуговування мереж.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2010 року задоволено позов КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго», стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 4 667 грн 91 коп. та за обслуговування внутрішньо-будинкових мереж у розмірі 79 грн 03 коп., а всього - 4 746 грн 94 коп. (а. с. 13, 14).

На а. с. 60-61 міститься рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2012 року (а. с. 62), яким задоволено позов КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго», стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 559 грн 78 коп. та за обслуговування внутрішньо-будинкових мереж у розмірі 33 грн 14 коп., а всього - 2 592 грн 92 коп.

Крім того, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 вересня 2011 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 до КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» про встановлення факту відсутності договору, відсутності приладів централізованого опалення, зобов'язання закрити особовий рахунок та припинити вимагання оплати послуг, зазначений позов задоволено частково: визнано факт відсутності договору, який укладений у письмовій формі між ОСОБА_4 та КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго», про надання послуг централізованого опалення у квартиру АДРЕСА_1; встановлено факт відсутності приладів централізованого опалення у квартирі; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а. с. 15-18).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними, припинення незаконних нарахувань та відшкодування моральної шкоди (а. с. 26, 27).

Однак усупереч вимогам ст. ст. 61, 212-214, 303, 304 ЦПК України суди обох інстанцій не надали вищевказаним судовим рішенням відповідної оцінки, не дослідили їх змісту та встановлених обставин, що призвело до порушення норм процесуального права - невстановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, поза увагою й відповідною правовою оцінкою судів залишилася наявна у справі довідка КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» від 18 березня 2015 року № 600, згідно з якою у житловому будинку АДРЕСА_1 відсутній будинковий прилад обліку теплової енергії, також відсутні поквартирні прилади обліку теплової енергії (а. с. 98).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пп. 25, 26, 30 п. 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання позивачем зобов'язань щодонадання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № № 6-1192цс15 та 6-1706цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Установивши, що будинок, в якому розташована квартира відповідачів, підключений до системи централізованого опалення, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України не з'ясував питання про те, чи підведено централізоване опалення до стояка в межах квартири відповідачів.

Без з'ясування вищевказаних обставин передчасним є висновок апеляційного суду про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення.

Оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак