Справа № 572/1206/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області - одноособово суддя Довгий І.І.
при секретарі - Сосюк Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача та просить визнати, що ОСОБА_2, втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, в обґрунтування якого посилається на те, що є власником вказаного житла, однак, у зв'язку з тим, що відповідач, її внук, який з часу реєстрації протягом 7 років у вказаному житлі не проживав і проживає, не знялася з реєстрації її житла, позивач не має змоги реалізувати право власності на житло.
Представник позивача ОСОБА_3 згідно заяви позов підтримала повністю та просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.
Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, довідку Вирівської сільської ради № 1100 від 09.03.2016 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; акт від 09.03.2016 року комісії Вирівської сільської ради, яка підтвердила, що ОСОБА_2 не проживав і не проживає в спірному житлі з часу реєстрації; довідку Вирівської сільської ради № 1114 від 10.03.2016 року, з якої вбачається, що згідно записів погосподарської книги будинок АДРЕСА_1, обліковується за позивачем ОСОБА_1; вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Ст. 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. Встановлено, що право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема з правочинів. Ст. 391 ЦК України закріплює правомочність власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча воно і не поєднане з позбавленням володіння.
Судом встановлено, підтверджується наявними в справі доказами, що спірне житло на належить позивачу; відповідач не проживає більше 1 року в спірному житлі, що підтверджується матеріали справи: довідкою Вирівської сільської ради № 1100 від 09.03.2016 року; актом від 09.03.2016 року комісії Вирівської сільської ради, довідкою Вирівської сільської ради № 1114 від 10.03.2016 року. Добровільно відповідач знятись з реєстрації не бажає. Будь-яких договорів наймання, піднаймання, оренди тощо щодо будинку між сторонами не укладено; відповідач не несе витрат на оплаті комунальних послуг житла.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідач вселився до спірного будинку в установленому законом порядку та набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України.
Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, за відсутності між сторонами зобов'язальних відносин, позивач, як власник житла, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, вимагаючи визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, діє правомірно, оскільки як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження будинком, що належить їм на праві власності, а тому відповідача, як колишнього члена сім'ї, який не знявся з реєстрації, більше року не проживає за місцем реєстрації, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст. ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,
Визнати, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :