Справа № 531/292/16-ц
Провадження № 2/531/244/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Жмурко П.Я.

при секретарі Шаршонь Т.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2016 року позивач звернувся до суду позовом, вимоги якого було збільшено під час розгляду справи, в якому просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на його користь і на його утримання в період навчання, у розмірі 50% доходу відповідача щомісячно до закінчення сином навчання, а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 1751,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є рідним сином відповідача і останній сплачував аліменти на його утримання до повноліття сина - на користь матері позивача. 13.11.2015 року позивач досяг повноліття. З 01.09.2015 року позивач навчається за контрактом у Полтавському юридичному інституті Харківської юридичної академії ім. Я.Мудрого на денній формі і вартість навчання становить 17800 грн. на рік; вартість проживання в гуртожитку (10 місяців) - 3660 грн., а додаткова плата за електроенергію, інтернет, мобільний зв'язок - понад 80 грн. щомісячно; денна вартість харчування - 90-100 грн. Жодних видів доходу позивач не має і перебуває на утриманні матері. У зв'язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька. Мати не в змозі утримувати сина самостійно, що підтверджується розпискою про отримання нею в борг 22000 грн. При цьому на утриманні матері перебуває її мати - ОСОБА_4, яка є пенсіонером, інвалідом 2 групи, потребує операції та подальшої реабілітації. Відповідач працездатний - працює у ПП «Ланна-Агро», має рухоме та не рухоме майно, отримує орендну плату за пай, аліменти нікому не сплачує, проживає один, не має осіб на утриманні, є здоровим. Відповідач зобов'язаний утримувати сина за зазначених обставин.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримують позовні вимоги у повному обсязі і просять суд такі задовольнити з підстав, що зазначені у позові.

Відповідач проти задоволення позову частково заперечує. Відповідач зазначає, що не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 50% від його доходу щомісячно і згоден на 30-35% доходу щомісячно. Відповідач посилається на те, що син навчається у ВНЗ, вартість навчання в якому висока порівняно з іншими навчальними закладами, при цьому відповідач отримує не високу заробітну плату (близько 2000 грн., з нарахованих 2800 грн.) і має власну родину. Відповідач не заперечує, що здає в оренду пай, проте зазначає, що не має автомобіля «Авео», як зазначив позивач, оскільки продав такий у 2014 році. Відповідач не заперечує, що є працюючим (працює на посаді інженера по охороні праці у ПП «Ланна-Агро»). Відповідач також пояснив, що надавав допомогу сину на кишенькові витрати, періодично купував продукти харчування, по можливості забирав його з м. Полтави (місце навчання сина) до м. Карлівки (місце проживання сина), проте визнає, що не приймав участі в оплаті навчання чи гуртожитку останнього.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження НОМЕР_3 з якого вбачається, що позивач є рідним сином відповідача. (а.с. 7) Батьки позивача розлучені, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4. (а.с. 8)

ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денної форми навчання ПЮІ НЮУ ім. Я. Мудрого і навчається за кошти фізичних чи юридичних осіб (період навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року). (а.с. 9) Згідно договору від 07.08.2015 року загальна вартість освітньої послуги 71200 грн. і оплата здійснюється щорічно у розмірі 17800 грн. (пункти 5.1, 5.3 договору). (а.с. 16) 27.08.2015 року між позивачем та навчальним закладом укладено договір найму житлового приміщення (кімнати в гуртожитку) за яким позивач зобов'язався вносити плату за проживання, визначену розпорядженням наймодавця (п. 2.2.11). (а.с. 17) До матеріалів справи долучено квитанції про оплату за навчання студента ОСОБА_1 (17800 грн.) та оплату за проживання в гуртожитку такого студента (3212 грн. + 418 грн.). Оплати здійснено матір'ю позивача - ОСОБА_5 (а.с. 18-19) Позивач також долучив квитанції про сплату комісій за проведені платежі, що також можна віднести до необхідних витрат у зв'язку з навчанням сина. (а.с. 18-23)

Крім того, згідно довідки приймальної комісії Полтавської Державної аграрної академії, 07.12.2015 року ОСОБА_1 зарахований на заочну форму навчання за держаним замовленням. (а.с. 10)

Окрім безпосередніх витрат на оплату навчання та гуртожитку, позивач також доводить суду необхідність витрат на продукти харчування, ліки, побутові засоби, одяг, канцелярські товари. Позивач долучив до матеріалів справи ряд квитанцій, виплати по яких здійснено переважно у січні-лютому 2016 року, в періоди вихідних або канікул - перед від'їздами до м. Полтави на навчання, або в період навчання (витрати на харчування в громадських закладах, витрати на придбання одягу). (а.с. 43-91)Такі квитанції досліджено в судовому засіданні і відповідач визнає необхідність витрат, про які зазначає позивач.

В матеріалах справи також міститься висновок ЛКК про стан здоров'я позивача (а.с. 41), який суд враховує, оскільки висновок свідчить про необхідність додаткових витрат на придбання ліків.

Позивач зазначає, що не працює у зв'язку з навчанням і ця обставина визнається сторонами в судовому засіданні. Отже позивач не може утримувати себе самостійно в період навчання і потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Позивач зазначив, що перебуває на утриманні матері, що підтверджується дослідженими вище квитанціями, оплати по яких проведено ОСОБА_5 При цьому позивач вказує, що мати не в змозі утримувати його самостійно.

Позивач просив суд врахувати, що на утриманні його матері - ОСОБА_5, перебуває її непрацездатна матір інвалід, на підтвердження чого надав суду свідоцтво про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92), а також довідку та висновок ЛКК, з яких вбачається, що мати ОСОБА_6 - ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи і потребує оперативного втручання (станом на 24.11.2014 р. та станом на 03.03.2016 р.) (а.с. 36-39, 42). Доказу, який прямо підтверджує родинний зв'язок між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суду не надано, проте з записів у свідоцтві про розірвання шлюбу, щодо прізвищ подружжя, а також із записів у паспорті ОСОБА_5, щодо дати і місця народження, вбачається, що вона дійсно є рідною донькою ОСОБА_4 (а.с. 8, 14) Тому суд враховує зазначену позивачем обставину, як доказ матеріального стану його матері (другого з батьків).

Позивач також посилається на те, що з 2007 року він та його мати проживають у придбаній за кредитні кошти квартирі, надавши на підтвердження зазначеного іпотечний договір від 15.11.2007 року (а.с. 25-28). Суд не вважає зазначений доказ належним, оскільки він не містить інформації по суті позову, а відомості про те чи виплачує мати позивача кредит на даний час - відсутні.

Позивачем також долучено до матеріалів справи копію розписки від 06.08.2015 року, згідно якої його мати ОСОБА_5 позичила кошти для оплати за навчання та проживання в гуртожитку сина - в сумі 22000 грн. (а.с. 29) Суд приймає такий доказ на підтвердження того, що мати позивача не в змозі утримувати повнолітнього сина самостійно, у повній мірі.

До матеріалів справи долучено висновки ЛКК про стан здоров'я матері позивача. (а.с. 24, 40) Суд повинен враховувати матеріальне становище другого з батьків при винесенні рішення про стягнення аліментів, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, проте сам по собі висновок не є достатнім доказом витрат на лікування ОСОБА_5 При цьому згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, при винесенні рішення суд враховує стан здоров'я сина, а не другого з батьків.

При подачі позову позивачем було долучено до матеріалів справи довідку про доходи його матері за січень-грудень 2015 року, що отримані на посаді заступника голови Карлівської РДА, - 57458,15 грн. (а.с. 11) В судовому засіданні позивач надав суду довідку від 01.04.2016 року згідно якої ОСОБА_5 не перебуває у трудових відносинах з Карлівською РДА з 26.03.2016 року. Позивач зазначає, що його мати на даний час не працевлаштована, не надавши суду доказів на підтвердження зазначеного. Суд також не має відомостей про те чи перебуває ОСОБА_5 на обліку як безробітна.

Зазначеними вище доказами підтверджується, що мати позивача має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина і таку матеріальну допомогу надає, проте вона не в змозі утримувати сина належним чином самостійно. Суд враховує, що батьки мають рівний обов'язок утримувати сина. Отже позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька.

Позивач зазначив, що відповідач може надавати кошти на його утримання, оскільки є працюючим, має доходи у виді заробітної плати та орендної плати, має рухоме і не рухоме майно. В судовому засіданні сторони визнають, що періодично відповідач надавав кошти сину на кишенькові витрати, проте не приймав участі у витратах по оплаті навчання, гуртожитку, не здійснював інших витрат у значних розмірах, що пов'язані з навчанням повнолітнього сина.

Позивачем надано суду довідку про те, що відповідач працює у ПП «Ланна-Агро» з 15.05.1992 року. Така довідка видана станом на 27.08.2014 року. (а.с. 34) В матеріалах справи також міститься довідка про доходи відповідача за період з січня 2010 року по липень 2014 року - 126950,08 грн. (а.с. 35) Актуальна інформація про доходи відповідача суду не надана, проте в судовому засіданні відповідач визнає, що працює на посаді інженера з охорони праці у ПП «Ланна-Агро» по даний час і отримує заробітну плату близько 2000 грн. (після вирахування податків і зборів), тому суд вважає таку обставину доведеною.

Відповідач також визнає, що має земельну ділянку, яка здана в оренду. Позивачем долучено до матеріалів справи довідку за квітень 2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 укладено договір оренди належної йому земельної ділянки від 27.12.2007 року - терміном на 5 років (а.с. 33). Відомості про розмір орендної плати суду не надано жодною зі сторін.

Позивач також надав суду довідку, згідно якої відповідач є власником 2 автомобілів. Інформація надана станом на 03.02.2015 року. (а.с. 32) Відповідач в судовому засіданні зазначає, що один із автомобілів продав у 2014 році, проте не підтвердив зазначене доказами. Суд враховує довідку як таку, що в сукупності з іншими доказами характеризує стабільне матеріальне становище відповідача.

Позивачем також долучено до матеріалів справи виконавчий лист, згідно якого з відповідача стягувались аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття та розпорядження про стягнення таких коштів за місцем роботи боржника. Суд бере до уваги, що з ОСОБА_3 на користь матері позивача - ОСОБА_5, стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частина його доходу щомісячно. (а.с. 30)

Суд не має відомостей про те, що відповідач не може утримувати сина за станом здоров'я. Суду також не надані докази на підтвердження того, що на утриманні відповідача перебувають будь-які інші особи, хоча відповідач зазначав в судовому засіданні, що теж має родину.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, який має постійне місце роботи і стабільний дохід, може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, якої той потребує у зв'язку з навчанням.

Врахувавши всі вищезазначені обставини суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів на період навчання обґрунтована. При цьому позивач не довів необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 50% доходу відповідача, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі (суд не має чітких відомостей про щомісячний дохід відповідача і може виходити лише з визнаних останнім обставин).

З огляду на вищезазначене суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частина доходу ОСОБА_3 щомісячно. Судом взято до уваги факт надання матеріальної допомоги з боку матері, сукупні витрати у зв'язку з навчанням позивача, а також як щодо позивача, так і щодо відповідача враховано положення ч. 1 ст. 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2016 рік, якими встановлено прожиткові мінімуми на одну особу.

З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Крім того, позивач просить стягнути понесені ним витрати на правову допомогу, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88, ч. 3 ст. 79 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 2 даної статті визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким Законом є ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», статтею 1 якого передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем надано суду розрахунок витрат на правову допомогу, який здійснено з урахування вказаних вище положень Закону. Повноваження представника позивача підтверджені двома дипломами, кожен з яких підтверджує здобуття вищої освіти за спеціальністю «правознавство», а також свідоцтвом платника єдиного податку та витягом з державного реєстру юридичних осіб та ФОП, де серед інших видів діяльності ОСОБА_2 зазначено «діяльність у сфері права».

Надані позивачу послуги підтверджуються матеріалами справи, зокрема наявністю позовної заяви на підготовку якої обґрунтовано витрачено 4 години, представництво інтересів в суді - 1 година, консультація - 1 година. До матеріалів справи долучено договір надання юридичних послуг, що укладений 14.11.2015 року - до подачі позову, акт приймання-передачі наданих послуг, що укладений після складання позову - 15.04.2016 року, протокол погодження ціни та корінець квитанції на оплату юридичних послуг. Зазначені докази підтверджують, що витрати позивача становили 1751,20 грн. і суд вважає за можливе стягнути такі з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 182, 199, 200 СК України ст. ст. 11, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 03.03.2016 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років.

Стянути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, понесені останнім судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 1751,20 грн. (одна тисяча сімсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, але не більше як за 1 місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення.

Суддя Жмурко П.Я.