Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 331/4331/16 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
№ провадження 22-ц778/4360/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

за участю секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (далі-Підприємство) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що з 14 грудня 2009 року на підставі наказу № 223/09 від 14.12.2009 року, вона перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запорожцивільпроект» - відповідачем по справі. 26 лютого 2014 року трудові відносини припинені.

Зазначає, що відповідач не виплачував своєчасно заробітну плату, у зв'язку з чим, вона вимушена була звернутися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Наказом від 27 вересня 2013 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за вересень 2013 р. у розмір 3742 грн. 15 коп.

Наказом від 04 листопада 2013 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за жовтень 2013 р. у розмір 4098 грн. 54 коп.

Наказом від 04 грудня 2013 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за листопад 2013 р. у розмір 3788 грн. 38 коп.

Наказом від 15 січня 2014 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за грудень 2013 р. у розмір 5018 грн. 91 коп.

Наказом від 05 лютого 2014 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за січень 2014 р. у розмір 2731 грн. 23 коп.

Наказом від 14 березня 2014 р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за лютий 2014 р. у розмір 8609 грн. 66 коп.

Згідно виконавчого листа від 02 жовтня 2014 р. було стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку у розмірі 25836,82 грн. та моральної шкоди 2000,00грн.

Згідно виконавчого листа від 02 грудня 2015 р. було стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку у розмірі 55001,12 грн. та моральної шкоди 10000,00грн. До теперішнього часу відповідач не провів з нею повний розрахунок за вказаними вище наказами та виконавчими листами. Вважає, що має право на присудження грошової компенсації за порушення строку виплати заробітної плати.

Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 11.11.2015 року по 08.09.2016 року становить 48588.80 грн., з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб ця сума становить 39842.82 грн. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням терміну її виплати відповідно до приросту індексу споживчих цін за період невиплати заробітної плати становить 17460.11 грн.

Посилаючись на зазначені обставини уточнивши позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку за період з 11.11.2015 року по 08.09.2016 року у розмірі 39 842 грн. 82 коп., стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати у розмірі 17 460 грн. 11 коп. та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року позовні вимоги відхилені, у звязку відсутністю вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні.

У скарзі позивач покликав скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позов, вказуючи на те, що суд неправильно провірив законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції й ухвалює нове рішення, або змінює рішення в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм процесуального права.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача на посаді заступника головного бухгалтера.

Наказом № 20-к від 25.02.2014 року звільнена з роботи за угодою сторін.

На день звільнення ОСОБА_3 з ДП "ДПІ "Запоріжцивільпроект", останнє повинно було виплатити їй заборгованість по заробітній платі, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з підприємства не відбулася, у звязку з чим позивач звернувся до суду із заявами про видачу судових наказів, які набрали законної сили та по день звернення з позовом до суду не виконані.

Крім того, у 2014 році внаслідок невиконання ДП "ДПІ "Запоріжцивільпроект" судових наказів та обов"язку по виплаті заборгованості по заробітній платі, ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення зазначених сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.02.2014 року по 10.09.2014 року в розмірі 25836.82 грн. , а також моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року стягнуто з ДП "ДПІ "Запоріжцивільпроект" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні в розмірі 25836.82 грн., а також моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року стягнуто з ДП « ДПІ "Запоріжцивільпроект" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні за період з 03.10.2014 року по 10.11.2015 року в розмірі 55001.12 грн., а також моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року та Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року набрали законної сили, але станом на червень 2016 року відповідачем не виконані.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судовими наказами та рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя встановлено, що ДП "ДПІ "Запоріжцивільпроект" не здійснило повного розрахунку з звільненим працівником ОСОБА_3

Відхиляючи вимоги у справі, районний суд дійшов висновків про відсутність вини підприємства у затримці розрахунку при звільненні.

Втім, з такою позицією суду першої інстанції, судова колегія погодитись не може.

Право на своєчасне отримання винагороди за працю гарантовано ст.43 Конституції України та відноситься до основних прав та свобод громадянина, тому своєчасна виплата заробітної плати є конституційним обов'язком роботодавця.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України "Про оплату праці" передбачені порядок та умови виплати заробітної плати.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

На відсутність вини у затримці розрахунку підприємство та суд першої інстанції посилались на арешт коштів та майна підприємства, який здійснено за постановами державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні .

Втім, наявність таких постанов не виключає вину відповідача у несвоєчасному розрахунку із позивачем в день звільнення.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із п.5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

За цими правилами, розмір середньоденного заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.11.2015 року по 08.09.2016 року становить 48588 грн. 80 коп., а з утриманням податку з доходів фізичних осіб зазначена сума становить 39842 грн. 82 коп. (а.с.47-48).

Відповідальність за неналежне здійснення розрахунку при звільненні встановлена ст.117 КЗпП.

Стаття 117 КЗпП чітко встановлює, що у разі невиплати з вини підприємства належних звільненому працівникові сум в день звільнення таке підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки виплати, по день фактичного розрахунку.

Одночасно ст.95 Закону України "Про оплату праці" передбачає, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Стаття 9 ЦК Кодексу передбачає , що норми Кодексу можуть застосовуватися до трудових відносин у випадку, якщо такі відносини не врегульовані нормами трудового законодавства .

У свою чергу, питання виплати заробітної плати врегульовані Законами України "Про оплату праці", "Про індексацію грошових доходів населення","Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати", Порядком проведення індексації грошових доходів населення (затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078), Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997 р. № 1427).

Таким чином, підстав для застосування ст.9 ЦК щодо індексації заборгованості не має.

За змістом ст.117 КЗпП України нарахування інфляційний втрат на середній заробіток за час затримки розрахунку не передбачено, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки сплата позивачу належних їй платежів не здійснена то працівник отримав право на компенсацію моральних втрат (ст.237-1 КЗпП).

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Дослідивши обставини справи та наявні у матеріалах справи рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року ( справа № 331/7097/14-ц), яким на користь позивача з відповідача стягнута 2000 грн. моральної шкоди у зв"язку з невиплатою позивачу заробітної плати, а також рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року ( справа № 331/8275/15-ц), яким на користь позивача з відповідача стягнуто 10000 грн. моральної шкоди також у звязку з невиплатою позивачу заробітної плати, що загалом становить 12000грн., тому колегія суддів виходячи з принципів рівності, поміркованості, розумності, справедливості вважає такий розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, тому не вбачає підстав для задоволення позовних мимог в частині відшкодування моральної шкоди за несплату належних позивачу платежів.

Виходячи з наведеного, районний суд не правильно вирішив справу, а тому рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з ухваленням нового рішення. В іншій частині колегія суддів погоджується з рішенням суду про відмову у задоволенні в позові, але з підстав зазначених в мотивувальній частині рішення судової колегії.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 39842 грн. 82 коп з урахування податків та обов"язкових платежів .

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Голдовуючий

Судді: