АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/1272/16-ц
Провадження № 22-ц/792/932/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Варвус Ю.Д.,

секретаря - Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

19 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що в червні 2015 року вона придбала мобільний телефон Samsung Galaxy S6. У жовтні 2015 року телефон почав працювати не коректно, постійно перезавантажувався та самовільно вимикався. У зв'язку з цим, 21 жовтня 2015 року вона звернулась до авторизованого сервісного центру Samsung «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1. Там її телефон прийняв на діагностику фізична особа-підприємець ОСОБА_2 Будь-яких зауважень з приводу зовнішнього вигляду телефону в останнього не було.

22 жовтня 2015 року вона прийшла в зазначений центр для того, щоб дізнатись про результати проведеної діагностики. При поверненні телефону виявила на ньому часткове пошкодження верхньої частини передньої панелі.

На претензії з приводу виявленого пошкодження ОСОБА_2 відповів, що це сталося через демонтаж телефону. На вимогу щодо заміни цієї панелі, останній відреагував агресивно, кричав, погрожував та вигнав її із сервісного центру.

У зв'язку з цим, змушена була звернулась до іншого сервісного центру. При візуальному огляді телефону фахівець центру пояснив, що подряпини виникли через непрофесійний демонтаж верхньої панелі і при повторному знятті вона втратить працездатність, а тому єдиний вихід - її заміна. Вартість такої сенсорної панелі близько 5500 гривень.

Пізніше направила ОСОБА_2 претензію з вимогою відшкодувати завдану їй шкоду, однак відповіді не отримала.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Демінська А.А. Провадження № 22-ц/792/932/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 30, 57

16 листопада 2015 року, з метою вирішення даної конфліктної ситуації, звернулась із заявою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області. При здійсненні інспекцією позапланової перевірки сервісного центру Samsung «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідач повідомив неправдиву інформацію про те, що механічне пошкодження вже було до його втручання, про що вона підписала документ при прийманні, де було описано зовнішній вигляд телефону.

В результаті протиправних дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через неможливість належним чином користуватись телефоном та нераціональному витрачанні часу для захисту своїх законних прав. Моральну шкоду оцінює в 11000 грн.

А тому, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 5500 грн. матеріальних збитків та 11000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Не згідна із висновком суду про те, що нею не надано доказів на підтвердження належності їй на праві власності телефону та заподіяння збитків, а надані докази на підтвердження розміру заподіяних збитків є неналежними.

На думку апелянта, в силу положень ч. 2 ст. 328 ЦК України для підтвердження права власності на телефон достатньо факту наявності у неї цього телефону та її твердження про його належність їй. Окрім того, суд не взяв до уваги розширеної виписки по замовленню телефону на інтернет-сайті, де зазначено, що оплата здійснювалась з її банківської картки.

Вважає необґрунтованими висновки суду про те, що в акті авторизованого сервісного центру Samsung «YUS» від 18 січня 2016 року про вартість заміни дисплею зазначені інші ідентифікуючі ознаки телефону. Натомість, в ньому зазначений номер НОМЕР_1, а у квитанції - ІМЕІ НОМЕР_2, які належать її телефону і нанесені на задній його панелі.

На думку апелянта, акт від 18 січня 2016 року безпідставно відхилений судом через те, що складений через два місяці після пошкодження телефону, оскільки в силу положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Даний акт є достатнім доказом на підтвердження вартості ремонту телефону, а тому висновок суду про необхідність проведення експертизи є хибним, оскільки з'ясування зазначеного питання не потребувало спеціальних знань.

Не погоджується апелянт з висновком суду про відсутність заподіяних їй збитків, оскільки вона не понесла витрат на відновлювальний ремонт телефону. Суд не врахував положень підпункту 4 пункту 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Тобто сам факт пошкодження телефону і вартість його відновлювального ремонту є доказом нанесених їй збитків.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені. Пояснила, що вона, будучи студенткою Хмельницького національного університету, стала учасницею програми Work and Travel USA 2015 (некваліфікована робота в США). Під час перебування в Америці в неї вийшов з ладу мобільний телефон. З метою спілкування з рідними змушена була придбати там у червні 2015 року новий за кошти, які заробила. Коли приїхала до України продовжила ним користуватись. У жовтні 2015 року телефон почав працювати некоректно. А тому, 21 жовтня здала його відповідачу в ремонт. Не заперечує, що на ньому була подряпина. Наступного дня забрала телефон в останнього з механічними пошкодженнями, чого він не заперечував. Однак, пояснив, що по-іншому його не можна було б відкрити для ремонту. У подальшому ж свою вину у пошкодженні телефону не визнав .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що позивачка здала телефон в ремонт вже з механічними пошкодженнями. А тому, він не повинен нести за це відповідальність.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та ці обставини оспорені не були, що 21 жовтня 2015 року позивачка здала телефон Samsung SM-G92OF, ІМЕІ НОМЕР_2, до авторизованого сервісного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, де їх ремонтом займається ОСОБА_2 (а.с. 5, 19, 20).

22 жовтня 2015 року ОСОБА_1 забрала у відповідача телефон з пошкодженнями передньої панелі у верхній частині екрану.

26 жовтня 2015 року остання звернулась до ОСОБА_2 з листом, в якому просила замінити пошкоджену передню панель телефону (а.с. 6, 7). Вказаний лист останній отримав 28 жовтня 2015 року (а.с. 8). Однак, відповіді не надіслав, панель не замінив. У зв'язку з цим, позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення вартості пошкодженої панелі та моральної шкоди (а.с. 2-4).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними доказами своє право власності на телефон, фактичних витрат на його ремонт та розмір шкоди, про стягнення якої вона просить.

Проте, з таким висновком погодитись неможливо з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України).

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України). Таким чином, власник не зобов'язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, під реальною шкодою законодавець розуміє дві групи витрат: 1) витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. 2) Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Це перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити.

Що стосується, відносин між споживачами послуг та виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, то такі регулюються спеціальним Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року.

Оскільки позивачка є замовником послуги - ремонту телефону, а відповідач - її виконавцем, то відповідно вони як споживач та виконавець підпадають під дію даного Закону (ст.ст. 1, 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 3, 6, 9, 10 ст. 10 вказаного Закону у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є власником мобільного телефону Samsung SM-G92OF, ІМЕІ НОМЕР_2. Вказана обставина відповідачем не оспорювалась, визнавалась, а отже доказуванню не підлягає.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, який займається ремонтом мобільних телефонів в авторизованому сервісному центрі Nokia, Sony Ericsson, Fly, розташованому по АДРЕСА_1, який не є юридичною особою, за наданням послуги з ремонту вищевказаного телефону.

На підтвердження прийняття на ремонт виробу позивачці була видана квитанція № НМ-510-0197 від 21 жовтня 2015 року (а.с. 5, 61). Інший примірник квитанції залишився у ОСОБА_2, що він підтвердив у судовому засіданні (а.с. 68).

Відповідно до даних, зазначених у квитанції, ОСОБА_1 здала на ремонт телефон Samsung SM-G92OF, ІМЕІ НОМЕР_2.

Вказані дані мобільного телефону співпадають з номером та імейлом телефону, належному позивачці, які зазначені на його задній панелі (а.с. 79).

При здачі телефону виконавець замовленої послуги по його ремонту у квитанції вказав, що єдиною його несправністю є те, що він - не включається. Вимога споживача - визначити поломку (а.с. 5, 61, 68).

При цьому, зазначено, що телефон має дефекти корпусу - потертий, подряпаний.

В графі цієї ж квитанції «Виріб отримав. Претензій не маю» міститься запис: телефон отриманий з механічними пошкодженнями, не працює (а.с. 68).

Вказаний запис був вчинений при отриманні зданого в ремонт телефону, що обидві сторони підтвердили у судовому засіданні.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, при здачі ОСОБА_1 телефону в ремонт він мав лише потертості та подряпини, а при отриманні - механічні пошкодження.

У зв'язку з цим, 26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою замінити пошкоджену передню панель телефону. Вказаний лист останній отримав 28 жовтня 2015 року (а.с. 6-8).

Оскільки ОСОБА_2 не було вчинено ніяких дій по заміні пошкодженої панелі телефону, а також по відшкодуванні її вартості, 13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області, яка після проведення перевірки рекомендувала останній звернутись до суду (а.с. 59-73).

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до акту від 18 січня 2016 року, складеного авторизованим сервісним центром Samsung, який розташований по АДРЕСА_2, за участі спеціалістів - інженерів по сервісу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в результаті огляду телефону встановлено, що він має механічні пошкодження дисплейного модуля і корпусу у верхній частині телефону, подряпини та задній кришці. Вартість заміни дисплейного модуля становить 5340 грн. (а.с. 11).

Докази, які б спростовували вказане чи підтверджували інше, зокрема і ті, які б стверджували, що пошкодження телефону стались з вини позивачки, а не з вини відповідача, а також іншу вартість пошкодженого дисплейного модуля суду надані не були. Натомість, останній, на якому відповідно до закону лежить обов'язок довести вину саме споживача в пошкодженні речі, зданої йому на ремонт, вказаного не довів.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення 5340 грн. вартості матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_2 під час надання послуг по ремонту телефону для ОСОБА_1 з метою відновлення (заміни) пошкодженої частини (деталі) телефону.

Що стосується цивільного позову в частині моральної шкоди, то визначаючи її розмір, суд бере до уваги суть позовних вимог, наявні в справі докази, ступінь та тривалість моральних переживань позивачки, які сталися внаслідок заподіяння їй матеріальної шкоди, та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі 200 грн., яка є співрозмірною спричиненій шкоді та достатньо компенсує ОСОБА_1 перенесені нею моральні переживання.

А тому, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. У зв'язку з цим, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 545 грн. 19 коп. ((551,20 грн. х 5340 грн. / 5500 грн.) + (551,20 грн. х 200 грн. / 11000 грн.)).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5340 грн. матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 545 грн. 19 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова