Справа № 459/4158/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому з урахування заяви від 14.05.2016 року про збільшення позовних вимог просить стягнути з останнього 41605 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 28.08.2014 року уклала з відповідачем попередній договір купівлі-продажу будинку, відповідно до п. 3 якого нотаріальне посвідчення угоди мало відбутися до 01.01.2015 року. Вказує, що на забезпечення цієї угоди нею було передано відповідачу 1000 євро і 500 дол. США. Однак нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося. Сплату коштів розцінює як аванс, а не завдаток. Також зазначає, що всупереч ст.ст. 635, 657 ЦК України укладений попередній договір не було посвідчено нотаріально, тому він є нікчемним. Вважає, що відповідач має їй повернути дані кошти, тому просить стягнути їх за курсом НБУ станом на 14.05.2016 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, покликаючись на доводи й аргументи, що в цілому зводяться до тих, що викладені у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що передала зазначені кошти відповідачу, про що уклала письмовий договір. В подальшому мали оформити угоду у нотаріуса. З дозволу відповідача вона приходила у даний будинок, але там проживали його родичі. Потім укладення угоди між ними не відбулось. Просять стягнути вказані кошти за курсом НБУ на момент постановлення рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив підписання договору, вказавши, що ОСОБА_4 кошти не отримував. Зазначивши, що у останнього не було перешкод для укладання основного договору.

Вислухавши представників, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку.

Як видно з договору, укладеного 28.08.2014 року, сторони домовилися про купівлю-продаж будинку, що за адресою м. Червоноград, вул. Шевська, 7/, за 486 000 грн.

Згідно п. 3 договору, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу повинно відбутися до 01.01.2015 року у м. Червонограді.

Продавець відповідач зобов'язувався виселитися, сплатити комунальні послуги до 01.01.2015 року або в десятиденний термін з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно п.7 договору, з метою забезпечення виконання умов договору позивачка передала відповідачу 1000 євро та 500 доларів. Як видно з пп. 7, 8, 9, 10, 18 цього договору, правовий статус цієї сплати коштів завдаток.

Представником відповідача надано копію договору від 01.07.2014 року на спростування позовних вимог. Зміст і форма цього договору повністю ідентичні договору від 28.08.2014 року, за виключенням: 1) дати укладання; 2) дати, до якої має бути відбутися нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу (виправлено з 01.09.2015 р. на 01.01.2015 р.); 3) дати висилення продацвя з житла (також змінено); 4) домовленості про оплату нотаріальних послуг (змінено).

Також у договорі від 01.07.2014 року вказано, що позивачкою сплачено 1000 євро та 500 доларів як завдаток.

Крім цього, під реквізитами сторін у договорі міститься штамп ФОП ОСОБА_5, і підпис останнього. Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_5 є агентство нерухомості.

Тобто, істотні умови двох договорів ідентичні, лише є розбіжності у кінцевій даті щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при цьому, після виправлення дати одні й ті ж до 2015 року.

Встановлено, що позивачка восени 2014 року здійснювала сплату комунальних послуг за квартиру, яка мала бути об'єктом купівлі-продажу, а також мала ключі від останньої.

Викладені обставини й факти не викликають у суду сумнівів, що між сторонами було укладено договір, виконання якого було забезпечено передачею коштів тисячею євро і пятьма стами доларами США. Твердження представника відповідача, що останній ці кошти не отримував, на думку суду, не є переконливими й сумнівними.

Згідно із ч.3 ст.635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що основний договір не був укладений ні до 01.01.2015 року, ні після. Також у суду відсутні будь-які докази того, що направлялися пропозиції про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню в тому ж розмірі, в якому він надавався (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12).

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до уточнених позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача 500 доларів США та 1000 євро по курсу НБУ станом на день винесення рішення (25,89 грн. за 1 долар США та 29,04 за 1 євро), що становить 500*25,8983+1000*29,0346=41983,75 грн..

Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 41983 (сорок одну тисячу девятсот вісімдесят три ) гривні 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 487 (чотириста вісімдесят сім) гривен 20 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М. Д. Новосад