У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., ДемяносоваМ.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 15 січня 2014 року по 20 березня 2014 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримує стабільний, високий заробіток, тому має можливість надати матеріальну допомогу на утримання спільного сина сторін.

За таких обставин, уточнивши свої позовні вимоги в останній редакції від 22 вересня 2015 року, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення суду до негайного виконання в сумі платежу за один місяць.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 30 березня 2015 року і до досягнення повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2016 року змінено в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшено цей розмір з 2 тис. грн до 3 тис. грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині розміру аліментів, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 з 15 січня 2014 року перебували зареєстрованому шлюбі, який 20 березня 2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року були внесені зміни до актового запису цивільного стану від 15 жовтня 2014 року № 741 в графу «прізвище дитини», а саме замість «ОСОБА_7» зазначено «ОСОБА_7». Згідно довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» від 26 листопада 2014 року № 5509 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають позивач разом зі спільним сином сторін. ОСОБА_5 зареєстрований в якості фізичної-особи підприємця, має свідоцтво платника єдиного податку і перебуває на обліку у Вінницькій ОДПІ з 07 жовтня 2010 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого у незміненій частині погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини у твердій грошові сумі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із того, що визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції належним чином не обґрунтував висновок щодо можливості відповідача ОСОБА_5 надавати матеріальну допомогу лише у розмірі 2 тис. грн., та дійшов обґрунтованого висновку про збільшення розміру аліментів до 3 тис. грн.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Демяносов

О.М.Ситнік