Справа № 461/519/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/2348/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Богонюка М.Я. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 (в подальшому „державний виконавець та „ВДВС), які полягають у винесені постанови від 07 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору; скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 07 грудня 2015 року, винесену у виконавчому провадженні № 49059886; визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у винесені останнім постанови від 07 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанову державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 07 грудня 2015 року, винесену у виконавчому провадженні № 49059886; визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у винесені ним постанови від 08 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №49592812; скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08 грудня 2015 року винесену у виконавчому провадженні № 49592812; визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у винесені постанови від 09 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49592860; скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2015 року, винесену у виконавчому провадженні № 49592860; зобовязати державного виконавця зняти арешт з майна, що йому належить, накладений у межах виконавчого провадження № 49059886.

Вимоги скарги обгрунтовувалися тим, що 13.01.2016 року заявнику стало відомо про те, що з 20.10.2015 року на примусовому виконанні у Галицькому відділі ДВС Львівського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 49059886 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7806/15-ц, виданого 07 жовтня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 суми позики у розмірі 4 600 доларів США, що еквівалентно 96 646 грн., та 1 150 євро, що еквівалентно 26 737 грн. 50 коп., витрат на оплату судового збору у сумі 1 233 грн. 83 коп., витрат на розміщення оголошення в газеті у сумі 420 грн., а всього 125 037 грн. 33 коп. 20.10.2015 року за заявою ОСОБА_5 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 26.10.2015 року на адресу ВДВС надійшла заява та розписка стягувача ОСОБА_5 про добровільне та повне погашення заборгованості боржником 25.10.2015 року за виконавчим документом. Однак, постановою державного виконавця ВДВС від 07.12.2015 року з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 12 503 грн. 73 коп. та 128 грн. 90 коп. витрат на проведення виконавчих дій. Вважає вищевказані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню (а.с. 1-5).

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні вище згаданої скарги ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 53-54, 72).

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою вимоги його скарги задовольнити, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 57-62).

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (за адресою, зазначеною ним у поданій апеляційній скарзі; а.с. 57, 82), в судове засідання не зявився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, а також законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги ОСОБА_3 на неправомірність дій державного виконавця, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, апеляційна скарга ОСОБА_3 фактично повторює доводи його скарги на неправомірність дій державного виконавця та не містить доводів стосовно того, у чому саме полягає незаконність і (або) необгрунтованість оскаржуваної ухвали (які саме обставини чи докази по справі були встановлені, досліджено чи оцінено неповно та (або) неправильно тощо); які нові обставини підлягають встановленню в ході апеляційного розгляду справи чи які докази підлягають дослідженню чи оцінці; відсутні будь-які заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Перевіркою матеріалів справи колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовує висновків оскаржуваної ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: