Справа № 225/1393/16-ц
Провадження № 2-о/225/76/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пискунова В.І.,

при секретарі Голубовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту смерті людини. Заяву мотивує тим, що 02 лютого 2016 року помер його батько - ОСОБА_2, про що видане лікарське свідоцтво про смерть №21. Оскільки батько помер на окупованій території, то лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видане відділом РАЦС і завірене печатками «Донецької народної республіки». Зазначені вище документи не є документами, що підтверджують факт смерті батька, та не створюють правових наслідків. Таким чином в заяві ставиться питання про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в судовому порядку для отримання свідоцтва про смерть та наступного звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Заявник в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог.

Представники заінтересованих осіб відділу РАЦС Дзержинського МУЮ, та відділу ПФУ у м.Дзержинську в судове засідання не прибули, надали до суду заяви з проханням справу слухати без їх участі, просили рішення ухвалити у звязку з чинним законодавством.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, який помер 02.02.2016 року (а.с.11).

Оскільки смерть ОСОБА_2 зареєстрована на території не підконтрольній Українській владі, то прийняти спадщину після її смерті та отримати свідоцтво про право на спадщину заявник не має можливості, тому ставить питання в заяві про встановлення факту смерті.

Відповідно донаказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 року №919 5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стан) за місцем звернення заявника включно з дотриманням вимог законодавства України.

Згідно ст.сі. 234.256 Ц1ІК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, то мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайпових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.8 ч.І ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факт) смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м.Донецьк віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Таким чином отримання у цих органів документів про смерть ОСОБА_2 не створить для заявника юридичних наслідків, а саме він не зможе здійснити державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, в тому числі на проведення державної реєстрації актів цивільного стану.

У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою,

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

Оскільки отримане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 21 від03.02.2016 є недійнсим , то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи.

Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлого ОСОБА_2 на момент його смерті.

Аналізуючи надані заявником докази, суд вважає встановленим факт смертіЛяховича ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 02 лютого 2016 року в Ленінському районі м. Донецька.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер 02 лютого 2016 року в Ленінському районі м. Донецька.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: