Номер провадження: 22-ц/785/3345/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙТЕХСНАБ» про визнання права власностіза апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» «Новий» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 грудня 2015 року, -

встановила:

20 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙТЕХСНАБ» про визнання права власності на стояночні місця на паркінгу в підвальному приміщенні будинку №17 по вул.Героїв Сталінграду у м.Іллічівську Одеської області №17/10-м загальною площею 19,1 кв.м.; №17/21-м загальною площею 16,8 кв.м.; №17/23-м загальною площею 16,6 кв.м.

Свої вимоги мотивував тим, що будівництво житлового будинку з нежилими офісними приміщеннями та паркінгом, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса, буд.2 (будівельна адреса), теперішня адреса Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Героїв Сталінграду, буд.17 завершено, він прийнятий до експлуатації та існують усі підстави, для оформлення права власності на стояночні місця на паркінгу, в які він інвестував грошові кошти.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на стояночні місця на паркінгу в підвальному приміщенні будинку №17 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Іллічівську Одеської області:

-№17/10-М загальною площею 19,1 кв.м.;

-№17/21-М загальною площею 16,8 кв.м.;

-№17/23-М загальною площею 16,6 кв.м.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Новий» подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі також стягнути судові витрати повязані з поданням апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 22.04.05 уклав з ТОВ «Стройтехснаб» договір про участь у частковому будівництві житлового будинку з нежилими офісними приміщеннями та паркінгом за будівельним номером 2 по вул. Карла Маркса у м. Іллічівську Одеської області, після завершення будівництва будинку присвоєно № 17 по вул. Героїв Сталінграду у м. Іллічівську Одеської області.

Будинок з офісними приміщеннями і паркінгом здано в експлуатацію, тому виходячи з вимог ст.331 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у позивача виникло право власності на новостворене спірне нерухоме

майно 3 стояночних місця у паркінгу, і позовні вимоги задовольнив.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог із наступних підстав.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він є власником спірного майна, з яких саме передбачених законом підстав та у який саме передбачений законом спосіб він набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Так у позовній заяві позивач стверджував, що придбав спірне майно на підставі цивільно-правових угод.

Зокрема вказував, що між ним і відповідачем 22 квітня 2005 року було укладено договір про участь у частковому будівництві житлового будинку з нежилими офісними приміщеннями та паркінгом за будівельною адресою м. Іллічівськ Одеської області вул. Карла Маркса, 2, за яким він придбав у власність три спірні стояночні місця у зазначеній будівлі, виконав повністю усі покладені на нього умовами договору обовязки, у тому числі і сплатив вартість спірних стояночних місць.

Однак самого тексту договору та довідки (квитанції) про оплату спірного майна позивачем надано не було.

22 квітня 2005 року укладався договір про дольову участь у забудові, проте сторонами у цьому договорі були відповідач та дочірнє підприємство «Жилбуд» (а.с. 24, 25) і позивач жодних прав і обовязків за цим договором не отримував.

21 листопада 2011 року між ТОВ «Стройтехснаб» та позивачем було укладено договір уступки прав вимоги на стояночні місця у паркінгу (а.с. 32-35), який позивач вважає підставою для визнання за ним права власності на спірне майно. З чим погодився ісуд першої інстанції. Однак, погодитись з таким висновком не можна, оскільки він суперечить вимогам закону і фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Як встановлено ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку, квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Із тексту правочину вбачається, що він нотаріально не посвідчений і у встановленому законом порядку не зареєстрований, а отже він є нікчемним, тобто таким, що його недійсність встановлена законом і визнання його судом недійсним не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, а отже позивач не набув права власності на спірний обєкт, то ж і не набув права на його захист у порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Керуючись: ст. 304; п. 2 ч. 1 ст. 307; п.п. 3, 4 ст. 309; ст. 316; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» «Новий» - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 9 грудня 2015року скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6