Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення суми заборгованості, відсотків та пені, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У грудні 2009 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі − ВАТ КБ «Надра») звернулося до суду із указаними позовом, на обґрунтування якого зазначило, що 20 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № 28/МК40/2008-840 відповідно до умов якого ОСОБА_8 було надано кредитні кошти у розмірі 136 530 доларів США терміном до 17 лютого 2023 року зі сплатою 14,4 % річних. 20 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

Оскільки ОСОБА_8 узяті на себе зобов'язання не виконала, утворилась заборгованість у розмірі 136 530 доларів США, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом − 136 530 доларів США, відсотки за кредитом − 33 586,38 доларів США, пеню − 5 893,73 доларів США, а всього − 176 010,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 394 880 грн 12 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року змінено в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь ВАТ КБ «Надра», а також в частині розподілу судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 28/МК40/2008-840 станом на 27 жовтня 2009 року, яка складається з: 136 530 доларів США − заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 081 986 грн 60 коп., 33 586,38 доларів США відсотків, що еквівалентно 266 168 грн 70 коп., та 46 724 грн 82 коп. пені, а всього 139 4880 грн 12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 солідарно з ОСОБА_8 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року №28/МК40/2008-840 станом на 27 жовтня 2009 року, яка складається з: 132 979,03 доларів США − заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 053 845 грн 51 коп., 7 099,55 доларів США відсотків, що еквівалентно 56 263 грн 22 коп., та 20 009 грн 34 коп. пені, а всього 1 130 118 грн 07 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ВАТ КБ «Надра» 1075 грн 27 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ВАТ КБ «Надра» 732 грн 19 коп. судових витрат.

У іншій частині заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_7 у зв'язку із припиненням договору поруки, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 (позичальник) укладений кредитний договір № 28/МК40/2008-840. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит в сумі 136 530 доларів США терміном до 17 лютого 2023 року зі сплатою 14,4% річних.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом сплати щомісячно суми мінімально необхідного платежу у передбаченому графіком розмірі повернення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пунктів 9.1 та 9.2 кредитного договору у разі прострочення строку сплати відсотків за користування кредитом та повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (а. с. 6−12).

На забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 28/МК40/2008-840 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 (поручитель) було укладено договір поруки (а. с. 17−18).

Відповідно до розрахунків станом на 27 жовтня 2009 року заборгованість становить 176 010,11 доларів США, що еквівалентно 1 404 560 грн 67 коп., з яких: заборгованість за кредитом − 136 530 доларів США, що еквівалентно 1 089 509 грн 40 коп., заборгованість зі сплати відсотків − 33 586,38 доларів США, що еквівалентно 268 019 грн 31 коп., пеня − 5 893,73 доларів США, що еквівалентно 47 031 грн 96 коп.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

За таких обставин та з підстав, установлених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, про те, що наявні підстави для солідарного стягнення заборгованості, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_7, як з поручителя в межах шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк звернувся до суду з позовом 18 грудня 2009 року, то стягненню підлягає заборгованість, що утворилась з 18 червня 2009 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави длявого скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак