АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3077/16
Категорія: сімейні Доповідач Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:г

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на дружину, позбавлення права користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення на її утримання аліментів, поділ спільного майна - автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску та позбавлення права користування квартирою № 61 в будинку № 44 по вул. Блюхера в м. Харків.

На обґрунтування своїх вимог пояснила, що 21.10.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства. Фактично сімейних стосунків між ними немає, з відповідачкою вони разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.

Вона вимушена постійно доглядати за дитиною, яка не може обійтися без сторонньої допомоги, і тому не має можливості працювати за фахом. Таким чином просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1500,00 грн. Вважає що відповідач має таку можливість, оскільки отримує пенсію і заробітну плату.

Під час шлюбу вони придбали автомобіль НОМЕР_1, який вона просить залишити у її власності, відступивши від рівності часток подружжя з врахуванням інтересів дитини. Також просила прийняти до уваги, що дочка- інвалід проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Автомобіль потрібен виключно для систематичних потреб дитини-інваліда.

Крім того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 після їх розлучення втратить право користування її квартирою № 61 в будинку № 44 по вул. Блюхера в м. Харків, просила визнати його таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник позивача підтримала в судовому засіданні заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_4, проти позову заперечував, посилаючись на те, що він бажає проживати разом із донькою, виховувати її, тому заперечує проти розірвання шлюбу.

Крім того вказав, що для придбання спірного автомобіля він взяв гроші у борг в розмірі 2100 доларів США і 100 євро, які на сьогоднішній час не повернуті. У період шлюбу були ними придбано за спільні кошти електропобутова техніка, меблі, два автомобілі на загальну суму 224000,00 грн. і майже все це майно залишилося у позивачки, тому просить залишити йому у власності автомобіль НОМЕР_1.

Сукупність з сплачуваними ним аліментів на утримання дитини та дружини буде становити більшу частку його заробітку, а сума що залишиться після даних виплат недостатня для проживання людини його віку та задоволення загальнолюдських потреб, тому просив відмовити у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з нього аліментів на її утримання.

Вимоги, щодо визнання його втратившим право користування належною позивачці квартирою не визнає, оскільки він періодично там проживає, до того ж в квартирі знаходяться його особисті речі.

Представник відповідача не визнав заявлених вимог, крім того вважав, що позивачкою неналежним чином сплачено судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на дружину, позбавлення права користування жилим приміщенням задоволений частково.

Шлюб, зареєстрований 21.11.2005 р. між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1153, - розірваний.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_3 залишено прізвище «Кравченко».

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14.08.2015р. і до повноліття дитини.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову JMBSRCS3A8U011724).

Визнано за ОСОБА_4 в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову JMBSRCS3A8U011724).

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2016 року в частині відмови у задоволенні вимоги про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера (Валентинівська), 44, кв. 61 та зняти з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою, в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Також просила змінити четвертий абзац рішення щодо стягнення аліментів на утримання позивача та викласти його у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 14.08.2015 року і на весь час поки ОСОБА_3 проживатиме з дитиною-інвалідом ОСОБА_5, і опікуватиметься нею. В іншій частині рішення просила залишити без змін. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції неповністю встановив обставини, які мають значення для справи, та не застосував норми законів, які повинен був застосувати, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення районного суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на необґрунтованість рішення у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Суд, перевіривши доводи сторін, встановив, що даний шлюб підлягає розірванню.

В цій частині рішення суду не оскаржувалось.

Вирішуючи питання щодо розподілу майна подружжя, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спільним майном подружжя є автомобіль «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову JMBSRCS3A8U011724).

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Згідно із ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання права власності на даний автомобіль за кожним з подружжя у частках, з урахування доводів позивача, які вивчалися судом першої інстанції, щодо збільшення її частки у спільному майні з підстав того, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитини інвалід. Доказів в сенсі вимог частині 2 статті 70 СК України, які б надавали суду правові підстави для збільшення частки дружини у спільному майні, позивачкою не надано.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні вимоги позивача щодо позбавлення ОСОБА_4 права користування квартирою № 61 в будинку № 44 по вул. Блюхера в м. Харків, оскільки діючим законодавством не передбачено виселення особи з квартири з підстав розірвання шлюбу.

Однак судова колегія не погоджується з висновком суду щодо стягнення з ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 400 гривень щомісячно, до повноліття дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Сімейного кодексу України якщо один із погруддя проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання другим з подружжя. право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню, а рішення суду зміні.

Згідно зі ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч.1 ст. 309; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року змінити.

Пункт четвертий резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 на її утримання грошові кошти в сумі 400 гривень щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, починаючи з 14.08.2015р.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

ОСОБА_2