Провадження № 22-ц/780/2898/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 57 27.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.В., Верланова С.М.,

за участю секретаря: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, третя особа: Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області про зняття арешту з майна,-

встановила:

В грудні 2015 року ПАТ «Укргазпромбанк» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27 жовтня 2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту №31-Ф-К/10, відповідно до якого ПАТ «Укргазпромбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 200000 гривень.

В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань 01 серпня 2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку позивачу земельну ділянку площею 1,9406га., кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в Київській області, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 01 серпня 2011 року було накладено заборону на відчуження предмету іпотеки за реєстровим номером №2779.

13 червня 2014 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області при примусовому виконанні виконавчого листа, поданого ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

27 лютого 2015 року на підставі цієї постанови реєстраційною службою Бориспільського МРУЮ було зареєстровано обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про що зроблено відповідний запис №9207445.

Таким чином порушуються права ПАТ «Укргазпромбанк» щодо пріоритетності над вимогами інших осіб, права чи вимоги яких на іпотечне майно не зареєстровані.

Просив звільнити з-під арешту земельну ділянку площею 1,9406га., кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великолександрівська сільська рада, яка належить ОСОБА_2

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року та відмовити ПАТ «Укргазпромбанк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, третя особа - ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення яке є необґрунтованим. В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції у рішенні не вказано, яким саме чином і яке майнове право позивача порушується наявністю зазначених арештів, накладених відповідачами у рамках примусового виконання рішення суду.

Крім того, апелянт стверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, а не на доведених фактах.

Також, зазначає що, суд першої інстанції не довів порушення позивача його права, як іпокодержателя - переважне право на задоволення грошових вимог позивача ніким не оспорювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону, оскаржуване рішення не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2010 року ПАТ «Укргазпромбанк» уклав з ОСОБА_2 договір споживчого кредиту №31-Ф-К/10, за умовами якого, «Укргазпромбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 200000 гривень, а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути кредит до 26 квітня 2011 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 25% річних (а.с.5-9).

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між «Укргазпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 01 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. На підставі іпотечного договору ПАТ «Укргазпромбанк» було надано в іпотеку земельну ділянку площею 1,9406 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада (а.с.10-13).

01 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було накладено заборону на відчуження вказаного предмета іпотеки, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.18).

Разом із тим 27 березня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованість за кредитним договором №ML-0DE/24/2008 від 03 квітня 2008 року у розмірі 118282 доларів США 42 цента, що еквівалентно 945431 гривень 38 копійок за офіційним курсом Національного банку України станом на 11 листопада 2013 року, 3 450824 гривень 52 копійки та судові витратиу розмірі 3441 гривень.

13 червня 2014 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Н.І. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою наклала арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі на земельну ділянку площею 1,9406га., кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада (а.с.28-29).

На підставі даної постанови 27 лютого 2015 року реєстраційною службою Бориспільського МРУЮ зареєстровано арешт нерухомого майна ОСОБА_2 в межах суми боргу 439969 гривень 69 копійок, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень (а.с.25).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі на земельну ділянку площею 1,9406га., з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада, яка передана в іпотеку ПАТ «Укргазпромбанк», порушує права позивача як іпотеко держателя вказаного нерухомого майна.

Зокрема, порушується право ПАТ «Укргазпромбанк» на переважне право на задоволення грошових вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Однак, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами закону з огляду на наступне.

Реалізація заставного майна здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За рахунок коштів, які надійшли від реалізації заставного майна, здійснюється утримання, передбачені ст.43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя.

У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно.

У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжував набуває права вимоги виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі якщо інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження. Виходячи з вказаних норм, наявність арештів на заставному майні не перешкоджає його примусовій реалізації для виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до іпотечного договір від 01 серпня 2011 року ПАТ «Укргазпромбанк» було надано в іпотеку земельну ділянку площею 1,9406га., кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада (а.с.10-13). Дана земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 травня 2007 року.

Відповідно до п.10 договору іпотеки від 01 серпня 2011 року звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.)

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони мали намір вирішити спіршляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання), як це передбачено іпотечним договором.

Крім того матеріали справи не містять доказів того, що спірна земельна ділянка, на яку накладений арешт, належить позивачу по справі ПАТ «Укргазпромбанк», а не відповідачці ОСОБА_2.

Таким чином суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково послався на вимоги ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав, як іпотекодержателя - переважне право на задоволення грошових вимог позивача ніким не оспорюється. Крім того позивачем не подано доказів того, що вартість предмета іпотеки нижча ніж розмір заборгованості ОСОБА_2, перед позивачем.

Суд першої інстанції, задовольнивши позов, фактично позбавив інших кредиторів ОСОБА_2 на задоволення їх майнових вимог.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді