Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.

за участю секретаря Віраг Е.М.

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по платі за найм, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.12. 1997 року.

18.02.2015 року позивачка уклала договір найму зазначеної квартири з відповідачем ОСОБА_3 строком на 6 місяців, тобто до 18.08.2015 року, який згодом був пролонгований до 18.02.2016 року.

Однак вкінці лютого 2016 року відповідач без попередження виїхав з квартири, не сплативши в порушення договору найму орендну плату за останні три місяці користування квартирою у розмірі 8100 грн. та комунальні послуги на загальну суму 2466, 41 грн.

Крім того позивач вказує на те, що відповідачем знищено дві люстри у квартирі та його недбале поводження з майном привело до необхідності проведення ремонтних робіт вартістю 10255 грн.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті за найм у розмірі 8100, 00 грн., заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги 2466, 41 грн., вартість пошкодженого майна та ремонтних робіт по відновленню квартири в розмірі 11265 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_5 є власником квартири під № 65, що розташована в буд. 6 на вул. Грушевського в м. Ужгороді на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1997 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3-5336.

18.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір найму житлового приміщення - квартири під № 65, що розташована в буд. 6 на вул. Грушевського в м. Ужгороді строком на 6 місяців, який згодом був пролонгований до 18.02.2016 року.

У відповідності до даного договору сторонами погоджено, що орендна плата за найм квартири становить 2700, 00 грн.

Крім того п. 3.3 вказаного Договору сторонами погоджено, що наймач зобовязується щомісячно у встановлені строки оплачувати комунальні послуги за газ, воду, електроенергію, ліфт, жек.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторона позивача вказує на те, що вкінці лютого 2016 року відповідач виїхав з квартири не сплативши в порушення договору найму орендну плату за останні три місяці користування квартирою у розмірі 8100 грн. та комунальні послуги на загальну суму 2466, 41 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Положеннями ч. 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Разом з тим вивчивши доводи позивача щодо несплати відповідачем плати за найм за останні три місяці у розмірі 8100 грн., суд приходить до переконання, що всупереч ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надано жодних належних доказів існування заборгованості по найму відповідачем ОСОБА_3, оскільки з договору про найм неможливо встановити порядок такої сплати.

У відповідності до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивчивши доводи позивача щодо несплати відповідачем комунальних послуг, суд приходить до переконання, що такі є обґрунтованими, оскільки підтверджуються доданими до справи рахунками, зокрема рахунком за електроенергію станом на 01.03.2016 року у розмірі 369, 58 грн., рахунком за послуги з газопостачання станом на лютий 2016 року у розмірі 1376, 87, рахунком за ЖКП від 03.03.2016 року у розмірі 554.81 грн., рахунком фактурою заборгованості за житлово-комунальні послуги КП «ЖРЕР № 8» за лютий 2016 року 49, 99 грн.; рахунком за техобслуговування ліфту в розмірі 30, 36 грн.

З огляду на те, що сторонами у договорі найму погоджено, що ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати комунальні послуги, відповідно такі підлягають до стягнення з останнього.

Разом з тим суд звертає увагу позивача на те, що вказаним договором найму не узгоджено сплату за вивезення твердих побутових відходів, тому вимоги ОСОБА_1 в цій частині щодо стягнення заборгованості у розмірі 84, 8 грн. не підлягають до задоволення.

Аналізуючи вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення вартості пошкодженого майна та ремонтних робіт по відновленню квартири в розмірі 11265 грн. суд приходить до висновку, що такі є необґрунтованими з огляду зокрема на той факт, що сторонами не складався акт прийому-передачі квартири із зазначенням всіх наявних у ній предметів та описом стану квартири в цілому, що унеможливлює встановити в судовому засіданні фактичний стан квартири під час укладення договору найму та про можливі пошкодження.

Узагальнюючи зазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 551. 21 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст. 156,162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 2381, 61 грн.( дві тисячі триста вісімдесят одна гривня 61 коп.), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грн.(пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.)

В задоволенні решти позову - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Закарпатської області на протязі 10-и днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7