Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 415/6805/15-ц
Провадження № 22ц/782/397/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Фарятьєва С.О.,

суддів Гаврилюка В.К., Луганської В.М.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного казначейства України в особі Головного управління Державного казначейства України у Луганській області про відшкодування шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача Державного казначейства України в особі Головного управління Державного казначейства України ( надалі ГУ ДК України) у Луганській області, обґрунтовуючи його тим, що 10 серпня 2010 року невстановлена особа викрила скутер JJ 150 T-4, який належав йому на праві приватної власності, завдавши йому шкоду у розмірі 7500 грн.

За цим фактом прокурором м. Лисичанська у той же день була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.185 КК України.

На теперішній час належний йому скутер не знайдено та не встановлено особу, яка скоїла цей злочин, у звязку з чим Держава Україна в особі Державного казначейства України повинна відшкодувати йому вартість вкраденого у нього скутера та моральну шкоду.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2010 року, тобто 5 років тому, по справі за його позовом до Держави Україна в особі Державного казначейства України про стягнення шкоди у задоволенні позовних вимог йому було відмовлено, з посиланням на те, що не сплили строки притягнення до кримінальної відповідальності винної особи. На сьгодняшний день такий строк вже сплив.

В силу ст.41 Конституції України право власності нерушиме, ніхто не може бути проти- правно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила цей злочин.

Додатковими підставами для задоволення його позовних вимог, щодо взятих на себе обовязків відшкодувати майнову шкоду, завдану майну злочином є: по перше закріплення цього права у законі, а по друге те, що Україна є правовою державою і вона як Держава повинна виконувати свої правові обовязки перед своїми громадянами.

Тому саме право на відшкодування забезпечено йому на самому вищому правовому державному рівні.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь Державного Бюджету України шляхом списання на його користь з єдиного казначейського рахунку суми коштів, 7500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої йому злочином.

Оскаржуваним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що суд, розглянувши його позов, не виконав всіх вимог стосовно правильного застосування норм процесуального та матеріального права, порушивши його право на захист майнових прав.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Про місце, день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторони, були повідомлені своєчасно та належним чином, але до суду не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення прокурора, який зявився до апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

У відповідності із вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи обєктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, щоним були встановленні факти про те, що 10 серпня 2010 року прокурором м. Лисичанська було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.185 КК України по факту таємного викрадення невстановленою особою чужого майна у виглядіскутера JJ 150 T-4, який належав позивачу на праві приватної власності, вартістю 7500 грн.

Згідно відповіді СВ Лисичанського МВ УМВС України по даній кримінальній справі виконані необхідні слідчо-процесуальні дії з метою встановлення особи, що скоїла дану крадіжку, а також встановлення місцезнаходження скутеру, але в звязку з невстановленням особи, яка скоїла зазначений злочин вказана кримінальна справа була призупинена 30.12.2009 року згідно п.3 ст.206 КПК України (1960 року).

На теперішній час особу, яка вчинила кримінальне правопорушення також не встановлено і завдану позивачеві шкоду не відшкодовано.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Державна казначейська служба України не уособлює собою Державу Україна, а її рахунки не уособлюють собою Державний бюджет України. Тому Державна казначейська служба України не може бути відповідачем у даній справі.

Такий висновок суду є правильним, оскільки позов предявлено позивачем до неналежного відповідача.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, п. 13, суд не має права вирішувати питання про права та обовязки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Крім того, як на відмову позивачу у задоволенні позову суд першої інстанції послався також на те, що відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом і

на час розгляду судом зазначеного цивільно-правового спору не існує закону, який регулює умови та порядок відшкодування шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення.

Тобто суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог з двох підстав, які є взаємовиключними, що нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, на думку судової колегії, підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини рішення суду посилання на те, «що механізм відшкодування зазначеної шкоди законодавчо не врегульований, положення ст.1177 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину мають визначатися спеціальним законом».

Посилання апелянта на те, що судом порушено його право на правовий захист майнових прав, що закріплене у ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, внаслідок чого було порушене його право на справедливий суд, передбачено ст. 6 Конвенції, судова колегія до уваги не приймає, оскільки воно є передчасним і може бути предметом дослідження судом першої інстанції при розгляді справи у разі звернення позивача з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2016 рокузмінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, посилання на те, «що механізм відшкодування зазначеної шкоди законодавчо не врегульований, положення ст.1177 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину мають визначатися спеціальним законом».

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: