РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

30 червня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., секретаря судового засідання: Похвалітовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 04.10.2013 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.24363, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 143208,00 грн. терміном до 04.10.2018 року для придбання транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами)WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 04.10.2018 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме частину грошових коштів перерахував на купівлю вище зазначеного автомобіля, а решту на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.

Кредитні кошти в сумі, зазначені в п.1 кредитного договору, було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 18,99 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто не виконав зобовязання належним чином. Останній платіж боржником здійснено 24.09.2015 року. У звязку з цим, відповідач станом на 07.04.2016 року має заборгованість в сумі 157308,87 гривень.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 4363.980 та розрахунком заборгованості станом на 07.04.2016 року.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем 07.11.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами)WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Ідея Банк».

Враховуючи викладене, позивач просить суд в рахунок кредитного зобовязання, звернути стягнення на предмет застави, вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, в рахунок погашення кредитних зобовязань звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ7HZ8HO34927, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк», стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2359, 63 грн. та інші можливі витрати, повязані з розглядом даної справи.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, до судового засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, правом надання заперечень проти позову не скористався.

Враховуючи неявку відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.10.2013 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.24363, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 143208,00 грн. терміном до 04.10.2018 року для придбання транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 04.10.2018 року.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами № 18 від 15 жовтня 2013 року та № 667_1425 від 09 жовтня 2013 року.

Згідно п. 2 параграфу 3 кредитного договору, за користуванням кредитом Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі 18,99% річних.

Параграфом 7 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний погашати заборгованість за даним договором у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № 4363.980 в терміни та в сумах, визначених у графіку щомісячних платежів.

Параграфом 5 договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, у випадках: (1) втрати позичальником, знищення або пошкодження транспортного засобу/предмету застави; (2) передачі в наступну заставу транспортного засобу без згоди банку; (3) відчуження та іншого розпорядження транспортним засобом без згоди банку; (4) прострочення платежу з оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більш ніж на один календарний місяць; (5) несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування ТЗ; (6) в разі розірвання Банком Договору; (7) неподання або несвоєчасного подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; (8) порушення позичальником інших умов цього договору та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, як заставодержателем, та відповідачем ОСОБА_1, як заставодавцем, 07.11.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами)WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно п.1 параграфу 3 договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в Заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 4363.980 та розрахунком заборгованості станом на 07.04.2016 року.

Останній платіж відповідачем було зроблено 24.09.2015 року, отже відповідачем було порушено періодичність сплати кредиту та інших платежів за Договором.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором № 910.24363 від 04.10.2013 року, за яким, станом на 07.04.2016 року, у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 157308,87 гривень, яка включає в себе: 95913,38 грн. основний борг; 21774,63 грн. - прострочений борг; 39437,67 грн. - прострочені проценти; 183,19 - строкові проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦКУ передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Крім того, відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1-2 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і таким, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права.

Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля ) тощо,не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно параграфу 5 договору застави від 07 листопада 2013 року передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором.

Таким чином, оскільки актами цивільного законодавства, договором застави від 07 листопада 2013 року або кредитним договором такий спосіб захисту заставодержателя цивільних прав не передбачений, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі № 6-31065св13 від 25.12.2013 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 2359, 63 грн., та витрат на оголошення в пресі в розмірі 840 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.11, 526, 543. 553, 554, 589, 590, 1054 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

Вилучити у ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2), адреса реєстрації: Донецька область, Старобешевський район, смт. Старобешево, вул. Сумська, буд. 15, транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами)WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк», , адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, 11 на період його реалізації.

В рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором № 910.24363 від 04.10.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в розмірі 157308 (сто пятдесят сім тисяч триста вісім) грн.. 87 коп., яка складається з наступного: 95913,38 грн. основний борг; 21774,63 грн. - прострочений борг; 39437,67 грн. - прострочені проценти; 183,19 - строкові проценти, звернути стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами)WV1ZZZ7HZ8HO34927, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, з наданням Публічному акціонерному товариства «Ідея Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2), адреса реєстрації: Донецька область, Старобешевський район, смт. Старобешево, вул. Сумська, буд. 15, на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 2359 (дві тисячі триста пятдесят девять) гривень 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2), адреса реєстрації: Донецька область, Старобешевський район, смт. Старобешево, вул. Сумська, буд. 15, на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () витрати, повязані з публікацією оголошення в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: