Провадження №2/761/1766/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, треті особи: Речниця Служби безпеки України ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Служби безпеки України в мережі інтернет (http://www.sbu.gov.ua) в розділі «Новини» СБУ була опублікована наступна інформація, яка стосується позивача: «Служба безпеки України викрила канал виведення до Російської федерації грошей, що привласнені ОСОБА_1, у сумі понад 10 мільйонів гривень. Для виведення валюти за кордон одна з компаній холдингу «МАКО» фіктивно придбала обладнання в російській Федерації. Воно начебто мало імпортуватися на територію, яка на час фінансової махінації вже була непідконтрольна українській владі». Зважаючи на те, що така інформація поширена в інтернеті вона поширена серед невизначеного кола осіб. Відповідач, поширивши таку інформацію, порушив права і свободи, законні інтереси позивача, а також основні принципи інформаційних відносин, оскільки повідомив інформацію, яка стосується позивача та не відповідає дійсності. Позивач н привласнював та не займався виведенням до РФ 10 мільйонів гривень, тим більше через будь - яку компанію. Жодних судових рішень (вироків) суду, яким би було встановлено такий факт, як на момент поширення інформації так і на день звернення з позовом. В повідомленні СБУ зазначено про фіктивність угоди, що також не відповідає дійсності за відсутності відповідного судового рішення, зважаючи на презумпцію дійсності правочину. Поширена інформація, крім того, що є недостовірною ще й створює негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих стосовно діяльності позивача, та вказує на незаконну діяльність позивача через належну йому компанію, з метою власного збагачення, а тому порушує, на думку позивача, його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. За тких обставин представник позивача просить суд визнати зазначену інформацію недостовірною та такою, що принижує честь. Гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, поширену на сайті Служби безпеки України в мережі інтернет в розділі «Новини» та зобов»язати Службу безпеки України опублікувати на офіційному сайті Служби безпеки України в розділі «Новини» текст судового рішення у даній справі тим самим шрифтом, що ї спростовувана інформація не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В подальшому представник позивача уточнював вимоги, зважаючи на те. що речник СБУ ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. об 11 год. 13 хв. В прямому ефірі телевізійного каналу «112 Україна» була повідомлена наступна інформація, яка стосується позивача: «…одна із фірм, яка належить холдингу «МАКО», хазяїном якого є ОСОБА_1,власне уклала фіктивний договір про поставки обладнання на територію України, яка на сьогодні є окупованою. Звичайно ніхто ніякого обладнання поставляти не збирався, але під цим виглядом хотіли забрати 10 мільйонів гривень.». За таких обставин представник позивача остаточно просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 Службою безпеки України на офіційному веб-сайті Служби Безпеки України в мережі Інтернет в розділі «Новини» інформацію наступного змісту: «Служба безпеки України викрила канал виведення до Російської федерації грошей, що привласнені ОСОБА_1, у сумі понад 10 мільйонів гривень. Для виведення валюти за кордон одна з компаній холдингу «МАКО» фіктивно придбала обладнання в російській Федерації. Воно начебто мало імпортуватися на територію, яка на час фінансової махінації вже була непідконтрольна українській владі»; зобов»язати Службу безпеки України опублікувати на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (http://www.sbu.gov.ua та/або http://www.ssu.gov.ua) в розділі «Новини» текст судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 додо Служби безпеки України, треті особи: Речниця Служби безпеки України ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації тим самим шрифтом, що і спростувана інформація не пізніше місяця з дня набрання рішення законної сили; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 об 11 год. 13 хв. в прямому ефірі телевізійного каналу 2112 Україна» під час надання інтерв»ю Речницею Служби безпеки України ОСОБА_2 інформацію наступного змісту: «…одна із фірм, яка належить холдингу «МАКО», хазяїном якого є ОСОБА_1,власне уклала фіктивний договір про поставки обладнання на територію України, яка на сьогодні є окупованою. Звичайно ніхто ніякого обладнання поставляти не збирався, але під цим виглядом хотіли забрати 10 мільйонів гривень.»; зобов»язати службу безпеки України спростувати недостовірну інформацію, шляхом повідомлення речником служби безпеки України в прямому ефірі телеканалу «112 Україна» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «112-ТВ») про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 додо Служби безпеки України, треті особи: Речниця Служби безпеки України ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та зачитування регулятивної частини цього рішення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, просила задовольнити. Пояснила, що наявні докази, які підтверджують поширення недостовірної інформації саме відповідачем, дана інформація була оприлюднена на офіційному сайті СБУ та має відношення до позивача і має негативний характер. Підкреслив, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Алене де Рембіон проти Франції від 10.02.1995 р. зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, але вона зобов»язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості. Також представник позивача наголосив, що презумпція невинуватості має призначення не лише оберігати честь і гідність особи від необґрунтованих звинувачень у вчиненні злочину, а й має запобігати формуванню громадської думки щодо винуватості 9невинуватоті) особи за відсутності остаточного судового рішення, тому свобода вираження поглядів та переконань, що передбачено ст.. 34 Конституції України, ст.. 10 Конвенції не є абсолютним правом , а має межі окреслені правами інших осіб або ж законодавчо встановленими обов»язками.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства мав довести ту обставину, що саме Служба безпеки України порушила особисті права ОСОБА_3 Проте, представником позивача не було надано належних доказів про те, що саме СБУ здійснила публікацію зазначеного у позові матеріалу була здійснена на офіційному сайті СБУ. Також не доведено і твердження щодо формування негативної думки відносно позивача, зважаючи на те, що така оцінка, з огляду на минулі події в Державі, могла виникнути задовго до дати на яку посилається представник ОСОБА_3 як на дат, коли на його думку поширено оскаржувану інформацію.

Представник ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, взявши до уваги, що Товариство не може нести відповідальність за інформацію, яка подається у прямому ефірі.

Речниця СБУ ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, направила письмові пояснення в адресу суду та просила розглядати справу за її відсутності. У своїх поясненнях зазначила, що нею давався коментар стосовно однієї з фірм, яка належить холдингу компаній «МАКО». Проте, зазначити коли саме відбувався такий коментар телефоном повідомити не має можливості за сплином часу. При цьому у даному коментарі відсутні твердження, що саме ОСОБА_3 особисто намагався вивезти кошти в Росію.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно по положень ст.. 200 ЦК України Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про інформацію» Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями ст. 27 Конституції України встановлено, що кожен має право на повагу його гідності.

В свою чергу відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації.

Представник ОСОБА_3 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на офіційному веб-сайті СБУ у розділі «Новини» було розміщено, зокрема, таку інформацію: «Служба безпеки України викрила канал виведення до Російської федерації грошей, що привласнені ОСОБА_1, у сумі понад 10 мільйонів гривень. Для виведення валюти за кордон одна з компаній холдингу «МАКО» фіктивно придбала обладнання в російській Федерації. Воно начебто мало імпортуватися на територію, яка на час фінансової махінації вже була непідконтрольна українській владі».

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В своїй постанові № 1 від 27.02.2009 р. Пленум Верховного суду України в п. 18 також роз'яснив, зо згідно з положеннями статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК ( 1618-15 ) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Таким чином представник позивача мав обов»язок довести розміщення такої інформації саме на офіційному сайті СБУ.

На підтвердження даної обставини надано роздруківки Інтернет-сторінок, скріншоти (знімок екрана, зображення) з веб-сайтів мережі Інтернет, копія висновку експерта № 278/15 за результатами експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 08.12.2015 року.

Проте, на думку суду, зазначені документи достовірно не підтверджують ту обставину, що саме відповідач поширив зазначену інформацію, з огляду на те, що відсутні, в розумінні положень ст. 57 ЦПК України, докази про те, що зазначена інформація розміщена на офіційному сайті Служби безпеки України.

Крім того, і це не заперечувалось учасниками процесу, у прямому ефірі телевізійного каналу «112 Україна» під час надання в телефонному режимі інтерв»ю речницею СБУ ОСОБА_2 було зазначено: «…одна із фірм, яка належить холдингу «МАКО», хазяїном якого є ОСОБА_1, власне уклала фіктивний договір про поставки обладнання на територію України, яка на сьогодні є окупованою. Звичайно ніхто ніякого обладнання поставляти не збирався, але під цим виглядом хотіли забрати 10 мільйонів гривень.».

Така інформація, як пояснив представник позивача є недостовірною, зважаючи на презумпцію дійсності правочину, який у встановленому законом порядку н визнано недійсним.

Проте, така інформація, спростування якої вимагається має стосуватися певної особи - фізичної або юридичної.

З зазначеного представником позивача витягу з висловлювань речниці СБУ ОСОБА_2 вбачається, висловлювання третьої особи відносяться до холдингу «МАКО» і не стосуються безпосередньо позивача.

Приписами ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та встановлено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому положеннями ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги роз»яснення Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що представником ОСОБА_3 не доведено наявність сукупність обставин, з якими законотворець пов»язує можливість задоволення позову про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні позову.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,57,60, 88,169,212-215 ЦПК України, ст.. 27 Конституції України, ст. 200,299 ЦК України, Законом України «Про інформацію», суд -

ВИРІШИВ:

Позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя