Справа №741/580/16
Провадження №2/741/299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Кучерявця О.М.,

з участю секретаря Нефедової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Носівському районі про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько ОСОБА_2 за життя набув права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Носівської міської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого 20.10.2004 р. на земельні ділянки площею 2,30 га та 1,12 га, всього загальною площею 3,42 га. Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 він спадщину прийняв, але при приведенні правовстановлюючих документів у відповідність до норм чинного законодавства, а саме формування витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, зокрема внесення інформації про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, було виявлено, що у зв'язку з допущеною в державному акті помилкою, земельні ділянки, які належать померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 20.10.2004 р. за № 536 на 100 % накладаються на вже раніше зареєстровані земельні ділянки, які належать ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації актів на право власності на земельну ділянку від 23.04.2004 р. за № 360. На сьогодняшній день йому виділені нові земельні ділянки і готується технічна документація, однак при наявності Державного акту на право власності на земельну ділянку в якому наявна помилка і який не визнано недійсними, він не має можливості зареєструвати своє право власності на землю, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом.

В підтвердження вказаного позивач додав до позову ксерокопії свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2, свого свідоцтва про народження, Державного акту на право приватної власності на землю та витягів з технічної документації із землеустрою.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але його представник, повноваження якого підтверджені договором про надання правової допомоги, подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його та позивача відсутності.

Відповідач - відділ Держгеокадастру у Носівському районі, в судове засідання свого представника не делегував, але в матеріалах справи наявне повідомлення від Державного кадастрового реєстратора, що дійсно земельні ділянки, які зареєстровані за померлим ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації актів на право власності на земельну ділянку від 20.10.2004 р. за № 536 на 100 % накладаються на вже раніше зареєстровані земельні ділянки, які належать ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації актів на право власності на земельну ділянку від 23.04.2004 р. за № 360, тому сформувати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - неможливо.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду та повідомлення Державного кадастрового реєстратора, подане до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На даний час позивач обмежений у здійсненні свого права власності на належні земельні ділянки, не може зареєструвати своє право власності на земельні ділянки.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вивчивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги, що рішення у справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 78,79, 125, 155 ЗК України, ст. 321 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Визнати державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 536 від 20 жовтня 2004 року на земельну ділянку площею 3,42 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Носівської міської ради - недійсним та скасувати його реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області на протязі 10-ти днів, відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СуддяО.М. Кучерявець