Справа № 381/5169/15-ц Головуючий у І інстанції Чернишова Є. Ю.
Провадження № 22-ц/780/2326/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 28.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит на суму 18482 дол. США із розрахунку 15,25 % строком по 05.03.2015 р. Відповідно до розділу кредитного договору «Порука» ОСОБА_3 зобов'язався відповідати, як солідарний боржник. Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 19.12.2013 року за нею рахується заборгованість. У зв'язку з цим просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 246925, 10 грн., яка складається з непогашеного кредиту - 134805,06 грн., несплачених відсотків - 91289, 29 грн., несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань - 20830, 75 грн..

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором на загальну суму 246925,11 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати в розмірі 2469,25 грн., у задоволені іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення в частині часткового не задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що строк основного виконання зобов'язання чітко визначений в кредитному договорі. Крім того не звернув увагу що у відповідності до п.п. 7.1 кредитного договору та ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 10 років.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач ОСОБА_2 всупереч умовам кредитного договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, підстави для застосування трирічного строку позовної давності, як того просив відповідач відсутні, а тому позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають в цій частині задоволенню. Відповідачами дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки в даному випадку в договорі поруки не встановлено строк його дії і банком не пред'явлено вимог до поручителя на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то такий договір поруки є припиненим.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 06.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 був укладений кредитний Договір «Автопакет» № 104/П/31/2008/840, за яким Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 18482 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Ціль кредиту - придбання Автотранспортного засобу. Плата за користування кредитом - відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,25 % відсотків річних. Строк, на який Банк надає позичальнику кредит - до 05 березня 2015 року.

Відповідно до пунктів 2.1-2.2.2 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 371,72 дол. США. Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця 9п.2.2.3).

Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно з пунктом 5.1 договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що у разі порушення позичальником вимог пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору, за кожен випадок.

06 березня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що випливають із договору «Автопакет» № 104/П/31/2008/840. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю чи у будь-якій його частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

06 березня 2008 року ОСОБА_2 отримала суму кредиту згідно заяви на видачу готівки № 435 та меморіального ордеру №435, тобто Банк свої зобов'язання виконав, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, починаючи з 21 квітня 2009 року позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконує умови договору «Автопакет», у зв'язку з чим станом 19.12.2013 року утворилась заборгованість в сумі 246925, 10 грн., яка складається з непогашеного кредиту - 134805,06 грн., несплачених відсотків - 91289, 29 грн., несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань - 20830, 75 грн. (а.с. 13-14).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При вирішенні даного спору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк виконання зобов'язання не встановлений в договорі, оскільки поручителя крім договору поруки був підписаний кредитний договір в якому зазначено у п.1.1.4 , що банк надає кредит терміном погашення до 05.03.2015року. Суд першої інстанції на це уваги не звернув та прийшов до помилкових висновків.

Тобто, при вирішенні даного спору в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3, суд мав виходити з того, що відповідно до п. 7.3. кредитного договору сторони (кредитор та боржник), а також поручителі керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років, про що відповідачі були повідомлені та дали свою згоду підписавши даний договір, а тому шестимісячний строк встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, протягом якого кредитор має предявити вимоги до поручителя не сплив.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині відмови в солідарному стягненні заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_3 не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню з кожного по 2592,72 грн. судових витрат за подання позивачем позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідн.НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідн.НОМЕР_2) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, МФО 321024, к/р №2) заборгованість за кредитним договором №104/П/31/2008-840 від 06.03.2008 року в сумі 246925,11 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ідн.НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, МФО 321024, к/р №2) - 2592,72 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн.НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, МФО 321024, к/р №2) - 2592,72 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: