Ухвала

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Житловик-С», про визнання права користування приміщенням та за зустрічним позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Житловик-С», ПАТ НВК «Полярон», про виселення, за касаційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом.

Зазначали, що з 1974 року ОСОБА_1 зареєстрований у кімнаті-квартирі НОМЕР_1, а проживає в кімнатах НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1. Вселився на момент коли будинок АДРЕСА_1 мав статус гуртожитку та належав ВО «Полярон».

Крім того, у спірних кімнатах разом із ним проживає його дружина, яка також працювала на ВО «Полярон».

Рішенням виконкому Львівської міської ради № 139 від 09 березня 2007 року даному будинку надано статус житлового та прийнято у власність територіальної громади м. Львова. Іншим рішенням виконкому міської ради № 636 від 27 червня 2008 року внесено зміни до п. 4 зазначеного рішення та зобов'язано Сихівську районну адміністрацію укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані та проживають у спірному будинку. Незважаючи на його неодноразові звернення, а також на те, що факт його проживання із дружиною у спірних кімнатах підтверджується реєстрацією та відповідними актами, відповідач заявив вимогу про звільнення спірних кімнат, не визнаючи його права на користування такими, порушуючи в такий спосіб його житлові права.

З огляду на викладене просили визнати за ними право на користування жилим приміщенням - кімнатами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1.

Сихівська районна адміністрація подала зустрічний позов, в якому просить виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Зазначало, що вказані кімнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3зайняли самоправно, без ордеру на вселення, відтак, останні проживають у цих жилих приміщеннях безпідставно.

Крім цього, згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2007 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ТзОВ «Олімпік ЛТД», згідно якої ОСОБА_1 отримав квартиру по АДРЕСА_2.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства "Житловик-С", про визнання права користування приміщенням - відмовлено.

Зустрічний позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кімнат №№ НОМЕР_1, НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 червня 2015 року скасовано. В позові Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

В касаційній скарзі Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволені зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про його задоволення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, щодо необхідності перевірки правильності застосування судами норм матеріального права та відповідності рішень нормам процесуального права в судовому порядку, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Житловик-С», про визнання права користування приміщенням та за зустрічним позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Житловик-С», ПАТ НВК «Полярон», про виселення, за касаційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О.Остапчук