Єдиний унікальний номер 225/5745/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1830/2016
Головуючий у 1 інстанції: Бабенко С.С. Єдиний унікальний номер 225/5745/15-ц
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1830/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Дундар І.О., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Торецьквугілля» про перерахунок сум,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Уточнивши позовні вимоги позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті одноразової допомоги в сумі 57 634,91 грн. та по щомісячним страховим виплатам за період з липня 1995 року по жовтень 1995 року в сумі 19 445 грн. за рахунок коштів ДП «Дзержинськвугілля».

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та направити справу на новий розгляд з метою перерахунку середньомісячної заробітної плати на вересень 1995 року, розрахунку щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги, встановлення сум боргу та виплати його згідно абзацу 1 пункту 43 Правил відшкодування в редакції ПКМУ №1100 від 03.10.1997 року. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що керівництво ДП «Дзержинськвугілля» та ОП «Шахта «Торецька» здійснюють злочинні дії по заниженню нарахувань та виплат страхових сум згідно рішення МСЕК від 8 серпня 1995 року. При розгляді позовної вимоги в суді використовуються документи, безпосередньо видані керівництвом ДП «Дзержинськвугілля». Для нарахувань та виплат використовується довідка №7/1193 від 20.07.2010 року спеціально для заниження середньомісячної заробітної плати та страхових виплат до кінця життя. При цьому заробітну плату нараховують на підставі тарифних ставок та коефіцієнтів їх росту, відображених у довідці №4/1628 від 16.10.2014 року. Нарахування страхових виплат за довідкою №7/1193 злочинно та недопустимо, страхові виплати, нараховані на підставі цієї довідки, є заниженими. За серпень та липень 1995 року на підставі наказу №713 П від 31.08.1995 року страхові суми не виплачувались з вини керівництва ОП «Шахта «Торецька» та утворився борг. Вперше цей наказ поступив у розрахунковий відділ лише 11.09.1995 року на момент чергового росту тарифної ставки на коефіцієнт 1,5 за вересень 1995 року. Згідно вимог п.22 та п.28 Правил відшкодування всі нарахування збільшуються у 1,5 рази. Частина одноразової допомоги була йому виплачена, що відображено у табуляграмі за вересень 1995 року. За період з січня 1998 року по травень 2004 року ОП «Шахта «Торецька» самостійно погасила заборгованість перед ним по одноразовій допомозі сумі 22 577,09 грн., замість фактичного росту тарифної ставки на К =1,5 застосовано збільшення одноразової допомоги на вересень 1995 року 1,4154. За рахунок індексації одноразової допомоги 2 257 708 680 крб., не виплаченої у серпні 1995 року, проіндексовано на К=1,4154, суму 937 841 000 крб. керівництво виплатило комусь, а суму 2 257 709 000 крб. =22 577,09 грн. виплатило йому частинами, як борг за вересень 1995 року у травні 2004 року. Окрім цього розкрадання розрахунковий відділ не доплатив щомісячні страхові виплати за період з липня по листопад 1995 року в сумі 60 546 000 крб.. Повинні були начислити 180 072 000 крб., виплачено по табуляграмам 119 526 000 крб., тому сума боргу по даний час дорівнює 60 546 000 крб.. Неправильне визначення середньомісячної заробітної плати на підставі постанови КМУ №492 від 18.07.1994 року для нарахування та виплати страхових сум є порушенням норм КЗпП України та сприяє систематичним недоплатам по даний час страхових сум з вини керівництва ДП «Дзержинськвугілля». В результаті порушення ст. 237-1 КЗпП України йому нанесені матеріальні збитки в крупних розмірах керівництвом ОП «Шахта «Торецька» та Дзержинським відділенням ФССНСП. Судом при розгляді цієї справи неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, стороною відповідача використана завідомо неправдива інформація з наданням довідки №7/1193 від 20.07.2010 року, на підставі якої занижені всі страхові виплати, неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти скарги заперечували та просили рішення залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із недоведеності позову. Зокрема, суд зазначив, що нарахування та виплати одноразової допомоги та щомісячних платежів позивачу у звязку із отриманими ним на виробництві травмою та професійним захворюванням були проведені на підставі наказу №713 від 31.08.1995 року по шахті «Торецька» та на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2011 року, що набуло чинності, та яким було частково задоволено позов ОСОБА_1 про перерахунок сум відшкодування втраченого заробітку і моральної шкоди. Компенсації на підставі постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року підлягають лише щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Вказаний висновок суду є вірним, він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону.

Із справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля».

28.05.1985 року ОСОБА_1 був травмований, 04.11.1994 року МСЕК встановила йому 10% втрати працездатності.

Висновком МСЕК від 08.08.1995 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати працездатності за сукупністю: травми 28.05.1985 року - 10%, та професійного захворювання пневмоконіозу з 25.07.1995 року - 40%, виплати проводити з 25.07.1995 року.

Згідно наказу по шахті «Торецька» №713 П від 31.08.1995 року про відшкодування шкоди ОСОБА_1 раніше була встановлена втрата працездатності 10% по 17.10.1996 року. У звязку з встановленням втрати працездатності у розмірі 50% з 25.07.1995 року, середній заробіток визначений за 3 місяці у розмірі 56 442 717 крб. Виходячи з вказаного заробітку, призначено до виплати щомісячне відшкодування шкоди із розрахунку 56 442 717 грн. х 50% = 28 221 358 крб., а також призначена одноразова допомога у розмірі 56 442 717 крб. х 40% = 22 577 086, 68 крб..

На момент передачі справи позивача про відшкодуванню втраченого заробітку до відділення ФСС в м. Дзержинську щомісячне відшкодування шкоди складало 571,48 грн..

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 4 серпня 2011 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до «Шахти «Торецька» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» та до Дзержинського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про перерахунок сум відшкодування втраченого заробітку, стягнення моральної шкоди. Стягнуто з «Шахти «Торецька» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму одноразової допомоги у розмірі 616,80 грн., недоплачені суми щомісячної виплати втраченого заробітку у звязку із професійним захворюванням за період часу з 25 липня 1995 року по 1 квітня 2001 року у розмірі 910,58 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., судові витрати у розмірі 2 064 грн.. Стягнуто з Дзержинського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь ОСОБА_1 недоплачені суми щомісячної страхової виплати втраченого заробітку у звязку із професійним захворюванням за період часу з 14 січня 2007 року по 14 січня 2010 року у розмірі 2 106,31 грн..

Згідно з абзацами 1 та 5 пункту 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472, що діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності. Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоровя, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 28 вказаних Правил (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім'ї померлого; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок /окладів/ працівників госпрозрахункових підприємств а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

У позовній заяві в даній справі позивач посилався на те, що наказом від 31.08.1995 року №713-П керівництво шахти «Торецька» визначило йому середньомісячну заробітну плату 56 442 717,00 крб., щомісячну страхову суму 28 221 000,00 крб., одноразову допомогу 56 442 717,00х 40 міс. = 2 257 708 680,00 крб., на підставі цього наказу компенсаційних сум за серпень 1995 року не було. Одноразова допомога виплачувалась частинами та за його розрахунками не виплачена у повному обсязі, на даний час існує заборгованість по виплаті одноразової допомоги в сумі 57 634,91 грн.. Також за його розрахунками існує заборгованість по щомісячних страхових сумах за вересень 1995 року 146,42 грн., за жовтень 1995 року 16,46 грн., за листопад 1995 року 274,68 грн., за червень та липень 1995 року 171,24 грн., всього 608,8 грн., з урахуванням індексації на коефіцієнт 2,38 заборгованість складає 1 448,94 грн.. Тому просив стягнути вказані суми заборгованості.

Із розрахунку, приведеного у позовній заяві позивача, вбачається, що він застосовує коефіцієнти підвищення тарифних ставок 1,5 з вересня 1995 року та 2,38 з березня 1996 року до заробітної плати та страхових виплат, що були визначені наказом №713 П від 31.08.1995 року по шахті «Торецька».

Однак, із рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до до «Шахти «Торецька» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» та до Дзержинського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про перерахунок сум відшкодування втраченого заробітку, стягнення моральної шкоди вбачається, що предметом позову у цій справі було питання щодо правильності обчислення середнього заробітку ОСОБА_1 для обчислення виплат одноразової допомоги та щомісячних платежів у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя на виробництві та стягнення недоплачених сум і моральної шкоди. Суд частково задовольнив позов та провів перерахунок одноразової допомоги та щомісячних платежів, при цьому встановив, що наказом №713 П від 31.08.1995 року неправильно визначено середній заробіток у розмірі 56 442 717,00 крб.. Суд визначив середній заробіток за останні повні місяці, які передували професійному захворюванню за березень, квітень, травень 1995 року в сумі 57 984 717 крб., та стягнув недоплату одноразової допомоги та щомісячних платежів за період з 25 липня по 1 квітня 2001 року, при цьому суд застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Тому розрахунок заборгованості, визначений позивачем із середнього заробітку 56 442 717 крб. на підставі наказу №713-П від 31.08.1995 року є невірним, оскільки саме за його позовом у звязку із тим, що він не погоджувався з таким розміром середнього заробітку суд у рішенні від 13 січня 2011 року визначив інший розмір середнього заробітку.

Нарахована відповідачем одноразова допомога виплачувалась частинами, виплачена у повному обсязі у травні 2004 року.

Згідно з інформацією, наданою відповідачем, суми, стягнені рішенням суду від 13 січня 2011 року згідно постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2012 року нараховані та виплачені у квітні 2012 року. у загальному розмірі 6 527,38 грн. (недорплата одноразової допомоги 616,80 грн., недоплачені суми щомісячних платежів 910,58 грн., судові витрати 2 064 грн.) ( а.с.38).

Згідно з пунктом 43 Правил якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок у період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, якою затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Пунктом 2 цього Положення визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Пунктом 2 цього Порядку визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 установлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2000 р., проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427.

Тобто несвоєчасно виплачені суми відшкодування шкоди за період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року підлягають компенсації на підставі Положення № 1427, а з 1 січня 2001 року - на підставі Порядку № 159.

Оскільки одноразова допомога ОСОБА_1 була нарахована у вересні 1995 року суд правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення компенсації через її несвоєчасну виплату.

Доводи апеляційної скарги в висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання у скарзі на те, що неправильне визначення середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати страхових та неправильне застосування коефіцієнтів росту тарифної ставки є порушенням норм КЗпП України та сприяє систематичним недоплатам страхових сум по даний час безпідставне, оскільки середньомісячна заробітна плата для нарахування та виплати страхових сум, у тому числі одноразової допомоги, визначена рішенням суду від 13 січня 2011 року, що набуло чинності. Цим же рішенням вирішено питання правильності застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок.

Довідка №7/1193 від 20.07.2010 року, на яку посилається ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та на яку він не посилався у позові і незавірену копію якої долучив лише до апеляційної скарги, містить зазначення коефіцієнтів росту тарифних ставок за період з 1992 року по 2002 рік.

Оскільки розмір одноразової допомоги та щомісячних платежів із застосуванням коефіцієнтів росту тарифних ставок визначено рішенням суду від 13 січня 2011 року, що набуло чинності, посилання ОСОБА_1 на неправомірність застосування цієї довідки на висновки суду про відмову у задоволенні даного позову не впливає.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами і не ґрунтуються на законі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: