Справа № 296/5455/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого -судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, вимоги якого уточнили (а.с. 53-54), та просили стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 завдані збитки в розмірі 353 200 грн., на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. та зобов»язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області стягнути вказані завдані збитки шляхом їх безспірного списання із виконавчого комітету на користь позивачів.

В обгрунтування позову вказують, що збитки завдані протиправним рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №241 від 24.04.1997, наслідком яких стало порушення їх прав. Також зазначають, що вказане рішення в судовому порядку визнано протиправним, а договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

В судовому засіданні представник позивачів та позивач ОСОБА_1 позов підтримали а просили його задовільнити з тих же підстав.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Представник відповідача ГУ ДКСУ в Житомирській області в судове засідання не з»явився, надіслав заперечення на позовну заяву, позов не визнав та просив справу розглядати без його участі (а.с. 51).

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та приходить до висновку про необгрунтованість позову, з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень сторін, рішенням Житомирської міської ради за №214 від 24.04.1997р. ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0998 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 2-й ОСОБА_4, 6.

19.05.1997 р. ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на землю.

14.11.2006 р. ОСОБА_1 придбав у власність у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0998 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 2-й ОСОБА_4, 6.

Згодом ОСОБА_1 стало відомо, що рішенням 3-ї сесії 5-го скликання Камянської сільської ради від 28.07.2006 р. земельна ділянка площею 0,0998 га, розташована за адресою: Житомирський район, с. Довжик, пров. 2-й ОСОБА_4, 6, була надана ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку. 08.09.2006 р. ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за № 98 та 01.02.2011 р. отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в с. Довжик Житомирського району по пров. 2-му ОСОБА_4, 6. Тобто, ОСОБА_5 є законною власницею земельної ділянки, придбаної ОСОБА_1

Таким чином, земельна ділянка, яка була надана рішенням Житомирської міської ради від 24.04.1997 р. за № 214 за адресою: м. Житомир, пров. 2-й ОСОБА_4, 6 та земельна ділянка, яка рішенням 3-ї сесії 5 скликання Камянської сільської ради від 28.07.2006 р. була надана ОСОБА_5 розташована за адресою: с. Довжик Житомирського району по пров. 2-му ОСОБА_4, 6, є однією і тією ж земельною ділянкою, з різною зазначеною в державних актах адміністративно-територіальною належністю.

Вказане рішення постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 19.05.2014 визнано протиправним, та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2014 в частині визнання рішення протиправним залишено без змін.

Також рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.03.2015 визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки в м.Житомирі по пров. 2-му ОСОБА_6, 6, площею 0,0998 га, укладений 14.11.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Статтею 22 ЦК України встановлено право особи на відшкодування збитків, завданих їй у результаті порушення її цивільного права.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, всупереч вимог ст. 1166 ЦК України позивачами не надано доказів, які б вказували на наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, а саме доказів на існування вини відповідача - виконкому Житомирської міської ради, причинного зв»язку між винесенням рішення №214 від 24.04.1997р. та завданням збитків ОСОБА_1 у розмірі 353 200 грн. та клопотань про витребовування таких доказів не заявляли.

Також суд враховує, що рішення №214 від 24.04.1997р. має індивідуальну дію та було реалізовано в часі, оскільки 19.05.1997 р. ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні, цей акт ніким не скасовано, що унеможливлює існування причинного зв»язку щодо заподіяння матеріальних збитків позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Таким чином встановлено, що позивачами не надано доказів на обгрунтування позовних вимог про відшкодування збитків, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування шкоди за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 766 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 766 грн. судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Cуддя В. В. Бондарчук