Справа № 638/1403/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова

У складі - головуючого - судді - Наумової С.М,

секретарів - Токарєвої М.В.,Олійник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім*єю та визнання єдиним спадкоємцем 4 черги , виключення зі складу спадкоємців.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м .Харкова з позовом (який уточнила ) до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. за адресою: АДРЕСА_1 у періоди з 2002 року по 25.10.2003 року та з 24.10.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, єдиною спадкоємицею 4 черги за Законом всієї спадщини ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Виключити ОСОБА_2 зі складу спадкоємців, згідно її заяви.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1

3-ті особи Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з*явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином , про що в матеріалах справи маються розписки.

Суд , вислухавши пояснення позивача , його представника , відповідача , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено :

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 11.02.2015 року , актовий запис № 2402 ,виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ( а.с 15 ).

Після смерті ОСОБА_4, залишився заповіт від 17 квітня 2014 року на ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_4 на випадок її смерті зробила розпорядження: все її майно , де б таке не було , та з чого б воно не складалось , і в загалі все те , що їй буде належати на день її смерті , та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_5 ОСОБА_5 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво не змогла, так як померла.( а.с.67,17).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 01.07.2015 р., актовий запис 10192 , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції .(а.с. 17)

Після її смерті, ОСОБА_1, яка вела спільне з померлою господарство та мала спільний бюджет, погасила всі борги за комунальні послуги та грошові зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_2, що підтверджується доданими до позову розписками.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2, яка не є її спадкоємицею будь-якої черги, подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримала, у зв'язку з відсутністю доказів, підтверджуючись ступень рідного зв'язку.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_4 на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності, виданого центром приватизації за адресою: АДРЕСА_2.

Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та інших спадкоємців за законом чи заповітом у померлих немає. Поховання здійснювалось ОСОБА_1, що підтверджується наявними в неї свідоцтвами про смерть, свідоцтвами про поховання, оскільки вони жили разом, вели спільне господарство.

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 звернулась до ПН ХМНО Мусієнко О.І. із заявою про прийняття спадщини. Відкривши спадкову справу, нотаріус запропонувала звернутись до суду, із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцями протягом останніх п'ять років.

У відповідності з ч. 1 п. 5 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7та ОСОБА_2 підтвердили , що з померлою ОСОБА_5 ОСОБА_1 жили разом, вели спільне господарство, їздили разом відпочивати, що підтверджується фотокартками, доданими до позову, ОСОБА_5 зберігала в ОСОБА_1 всі свої особисті документи (трудову та ощадну книжки, паспорт та інші). Після її смерті ОСОБА_1 погасила всі комунальні борги за АДРЕСА_2, що підтверджується копіями квитанцій, погасила борг ОСОБА_5 перед ОСОБА_2

Стаття 1264 Цивільного Кодексу України визначає, що У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхіднообчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Матеріалами справи, зокрема довідкою Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 30.05.2015 року , підтверджується факт проживання ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1, але не вказується період який ОСОБА_5 проживала за вказаною адресою.( а.с.20)

Судом встановлено , ОСОБА_5 з 2002 року по 25.10.2003 року та з 24.10.2008 року по час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується показами свідків.

Починаючи з 2002 року ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 жили однією сім*єю за адресою : АДРЕСА_1 та мали спільний побут.

Квартиру , яка належала ОСОБА_4, остання здавала в оренду , кошти надавала до спільного бюджету.

Вони разом купували продукти , готували їжу , прибирали у квартирі , прали , тобто проживали однією сім*єю,були пов*язані спільним побутом , мали взаємні права та обов*язки , вели сумісне господарство. За сумісні гроші робили ремонт в квартирі , купили телевізор , речі для сумісного користування, мали спільне дозвілля.

Окрім того , оскільки ОСОБА_4 хворіла , потребувала догліду та останнім часом не мала самостійно піклуватися про себе, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 майже постійно перебували біля неї , надавали відповідну допомогу.

В період з 25.10.03 року по 24.10.08 року ОСОБА_5 не проживала за вказаною адресою, у зв'язку з тим, що відбувала покарання у виправній колонії, але після звільнення, з 24.10.08 року, знову проживала з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією родиною за адресою АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6 р.) жила в цій квартирі до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Померлу ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 поховала за спільні кошти , а померлу ОСОБА_5, ОСОБА_1 поховала за свої кошти.

Інша спадкоємиця померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_5 - ОСОБА_2, 28.07.15 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила , що вона проживала в Луганській області, мала там квартиру, яку продала та приїхала до м.Харкова. Померлій ОСОБА_5 вона зайняла, згідно розписки від 01.06.2014 року, яку надала до суду, 24000 гривень, які не були повернуті. У зв*язку з чим , вона звернулась до нотаріуса після смерті ОСОБА_5 про прийняття спадщири. У зв*язку з тим , що ОСОБА_1 відділа борг за померлу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 року .

29.03.16 року ОСОБА_2 надіслала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.

Листом від 29.03.16 року приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. було надано ОСОБА_2 відповідь про те, що відмовитись від спадщини вона не може у зв'язку із закінченням строку відмови від прийняття спадщини,встановленим с. 1273 ЦК України.

Отримав відмову нотаріуса в прийнятті заяви, ОСОБА_2, 22.03.16 року, знаючи про розгляд мого позову судом, та розуміючи, що у інший спосіб вона не зможе відмовитись від прийняття спадщини, надала до Дзержинського суду аналогічну заяву.

Спадкоємців , які б мали право на обов*язкову частину у спадщині, спадкоємців 1,2,3 черги за Законом , чи за Заповітом у померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має. За життя ОСОБА_5 заповіт складено не було. На даний час ОСОБА_1 залишилася єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

У встановлений 6-ти місячний строк після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1

звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Мусієнко О.І. із заявою про роз*яснення порядку прийняття спадщини від померлої ОСОБА_5. 09 липня 2015 року була заведена спадкова справа за № 8/2015, в реєстрі за № 16 (а.с.79-90)

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця) ,до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст..1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти , право на прийняття належної йому частки спадщини . крім права нна прийняття обов*язкової частки у спадщини , переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія)

Враховуючи , що у ОСОБА_1 відсутні документи , які підтверджують родинні відносини між нею та померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину інакше ніж через суд.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю.

Тому, законодавець у ч. 2 згаданої норми зазначив, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст. З Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи положення ст. З Сімейного Кодексу України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю.

При цьому, ст. 2 Сімейного Кодексу містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак, поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

При цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем . До кола осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК України відносяться й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути - також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу права на спадкування законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, спадкоємцями четвертої черги спадкування за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 цієї статті передбачено перелік джерел доказів. Це, зокрема, пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідки, показання свідків, письмові та речові докази, зокрема звуко і відеозаписи, висновки експертів.

Судом встановлено , що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, починаючи з 2002 року по 25.10.2003 р та з 24.10.2008 року по день смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали разом за адресою : АДРЕСА_1. В період з 25.10.2003 року по 24.10.2008 року ОСОБА_5, відбувала покарання у виправній колонії. А після повернення з колонії вона знову проживала разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1.. вели сумісне господарство , проживали однією сім*єю, були пов*язані спільним побутом, мали взаємні права та обов*язки.

На підставі викладеного , суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.2,3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1216, 1264, 1276 ЦК України, ст.ст.10,11,57, 60, 63, 209,212-218, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. за адресою: АДРЕСА_1 у періоди з 2002 року по 25.10.2003 року та з 24.10.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, єдиною спадкоємицею 4 черги за Законом всієї спадщини ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Виключити ОСОБА_2 зі складу спадкоємців, згідно її заяви.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя С.М. Наумова.