Справа № 242/1197/16-ц
Провадження № 2-о/242/110/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: судді Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що її бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ОСОБА_1 видано медичне свідоцтво про смерть № 11 від 14.02.2016 року, Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Торез, в якому зазначено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року від серцево-судинної недостатності третьої стадії. Вона звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію акту про смерть, однак їй було відмовлено. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Успенка Амвросіївського району Донецької області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Торез Донецької області.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути у відсутність представника.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, допитана в порядку ст. 184 ЦПК України як свідок, пояснила, що вона є онука ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Її подзвонила сестра ОСОБА_3 та повідомила, що померла їх бабуся ОСОБА_2 Вона померла в себе вдома в м. Торез від серцевої недостатності. 06.02.2016 року ОСОБА_2 поховали на кладовищі в м. Торез.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є онукою ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Її бабуся мешкала в м. Торез. 06.02.2016 року ОСОБА_2 поховали в м. Торез, вона була присутньою на похоронах.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.08.1966 року, виданого Торезьким міським бюро ЗАГС Донецької області, актовий запис № 993, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, її матір - ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.11.1983 року, виданого відділом ЗАГС м. Торез Донецької області, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 04.11.1983 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_4».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.02.1985 року, виданого відділом ЗАГС виконкомом м. Торез Донецької області, актовий запис № 839, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року, її матір - ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про шлюбу від 24.12.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 433, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 24.12.2008 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першо черговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки про смерть № 11 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виданогоЦентром первинної медико-санітарної допомоги м. Торез, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року відсерцево-судинної недостатності третьої стадії.

Крім того, факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, підтверджується показаннями свідків, письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд, приходить до переконання, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення.

За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 212-215, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Успенка Амвросіївського району Донецької області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Торез Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Суддя І.М. Владимирська