Справа № 683/810/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

при секретарі Крупській В.В.

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 11000 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона 23 жовтня 2015 року дала у борг відповідачці кошти в сумі 11 000 грн., а відповідачка у свою чергу зобов`язувалася повернути вказану суму до березня 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою від 23.10.2015 року, написаною відповідачкою власноручно. У вказаний термін відповідачка борг не повернула, зустрічей із позивачкою уникає.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Відповідачка позов визнала частково та вказала що борг повернула не у повному розмірі, віддала лише 8000 грн. з 11 000 грн.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 дала у борг ОСОБА_3 кошти у сумі 11000 грн., про що остання власноручно написав розписку, у якій вона зобовязувалася повернути борг до березня 2016 року.

Дані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та її представника, даними розписки відповідачки про одержання грошових коштів від 23.10.2015 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми.

Згідно ст.1049 цього Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не виконала зобовязання з повернення позики, а тому з неї на користь ОСОБА_1 слід стягнути позичені кошти в сумі 11 000 грн.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення відповідачки про повернення частини суми боргу, оскільки це ніяким чином документально не підтверджено та суперечить статті 1049 ЦК України.

При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 1046, 1047,1049 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11 000 (одинадцять тисяч) гривень боргу за договором позики та 551,2 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський райсуд.

Суддя