АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» про стягнення розміру страхового відшкодування та страхового платежу,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6491/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі по тексту - ТДВ «СК «Індіго») про стягнення розміру страхового відшкодування та страхового платежу.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що ТДВ «СК «Індіго», визначаючи суму страхового відшкодування помилково застосував пропорційне зменшення в розмірі 78% до розміру страхової суми (234 900,00 грн.), а не до розміру завданих страхувальнику збитків (302 121,00 грн.), а тому з останнього підлягає стягненню 51 678,00 грн. страхового відшкодування. Вважає, що оскільки ДТП сталося до настання другого періоду страхування, а автомобіль визнано конструктивно загиблим, то з ТДВ «СК «Індіго» підлягає стягненню сума страхового платежу в розмірі 17 180,59 грн. за період страхування з 07 червня 2014 року по 06 червня 2015 року. Також, зазначає, що в зв'язку з несвоєчасним виконанням договору з відповідача підлягають стягненню пеня, 3% річних та інфляційна складова.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ЛуценкоВ.О. в інтересах ТДВ «СК «Індіго» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Індіго» було укладено договір страхування наземного транспорту № 206-00423-13, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було застраховано належний її транспортний засіб «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.17-21).

Пунктом 13 вказаного договору визначено строк дії договору страхування з 07 червня 2013 року по 06 червня 2015 року.

Відповідно до п. 22.2 договору страхування, після одержання всіх необхідних документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, Страховик протягом 20 робочих днів складає Страховий акт та, у випадку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, здійснює її протягом 5 (п'яти) робочих днів після складання страхового акту.

Згідно з п. 22.3 договору страхування розмір страхового відшкодування дорівнює страховій сумі, з урахуванням положень, викладених в п. 22.6 договору, за вирахуванням франшизи, а також вартості вузлів та агрегатів, придатних для подальшої експлуатації.

Пунктом 22.6 договору страхування передбачено, що у разі, якщо на момент настання страхового випадку страхова сума становить певну частку від ринкової вартості застрахованого транспортного засобу, розмір збитку визначається у такій же частці від фактичного розміру збитку.

14 травня 2014 року о 15 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Тампере сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, що призвело до пошкодження вказаного транспортного засобу (а.с.25-26).

15 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ТДВ «СК «Індіго» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.22-24).

Відповідно до п. 21 договору страхування, ОСОБА_2 було надано пакет документів, що підтверджують настання страхового випадку.

21 травня 2014 року ТДВ «СК «Індіго» отримано звіт про оцінку вартості майнової шкоди № 337/14 від 21 травня 2014 року, проведений ФОП ОСОБА_8 ( далі по тексту - звіт № 337-1/14) (а.с.73-108).

Відповідно до вказаного звіту № 337/14 розмір матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнює його ринковій вартості. При цьому, здійснення відновлювального ремонту визнано економічно необґрунтованим.

02 липня 2015 року ТДВ «СК «Індіго» отримало звіт № 337-1/14 від 01 липня 2014 року про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Останній документ страховиком було отримано 02 липня 2014 року (звіт №337-1/14), відповідно з цієї дати починається перебіг строків, передбачених п. 22.2. договору страхування наземного транспорту № 206-00423-13 від 07 червня 2013 року.

02 липня 2015 року ТДВ «СК «Індіго» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 17256/206 (а.с.115-116).

Того ж дня на адресу ТОВ «Ніко-Україна» направлено лист, яким гарантовано проведення виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 86 873,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Ніко-Україна» згідно заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, договору страхування №206-00423-13 від 07 червня 2013 року та страхового акту № 17256/206 (а.с.128).

Платіжними дорученнями № 7638, № 7771, № 7796 та № 53 ТДВ «СК «Індіго» сплатило ТОВ «Ніко-Україна» страхове відшкодування в розмірі 86 873,00 грн. в рахунок купівлі нового автомобіля ОСОБА_2 згідно заяви страхувальника від 13 червня 2014 року (а.с.118-121).

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТДВ «СК «Індіго» про стягнення страхового відшкодування та страхового платежу, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 51 678,00 грн., суму страхового платежу в розмірі 17 180,59 грн. за період страхування з 07 червня 2014 року по 06 червня 2015 року, пеню в розмірі 18 432,76 грн., 3% річних за прострочення грошового зобов'язання у сумі 1856,11 грн. та інфляційні втрати в розмірі 38 611,81 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Добровільне страхування наземного транспорту здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Правил страхування та умов договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування»договір страхування повинен містити розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як було встановлено судом ТДВ «СК «Індіго» в строки, передбачені умовами договору страхування, виконало своє зобов'язання перед ОСОБА_2 відповідно до її заяви від 15 травня 2014 року про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, заяви від 13 червня 2014 року про виплату страхового відшкодування на ТОВ «Ніко-Україна» в рахунок купівлі нового автомобіля та гарантійного листа ТДВ «СК «Індіго» від 02 липня 2014 року, направленого ТОВ «Ніко-Україна».

Відповідно до звіту № 337/14 про оцінку вартості майнової шкоди від 21 травня 2014 року, складеного ФОП ОСОБА_8, розмір матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнює його ринковій вартості, а тому здійснення відновлювального ремонту визнано економічно необґрунтованим.

ТДВ «СК «Індіго» розрахунок страхового відшкодування проводило відповідно до першої частини пункту 22.3 договору страхування з урахуванням положень, викладених в п. 22.6 договору.

При розрахунку страхового відшкодування згідно вищезазначених пунктів Договору страхування використовувалися наступні показники:

страхова сума - 234 900,00 грн. (п. 10.3 договору страхування);

ринкова вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку - 302 191,20 грн. (звіт № 337/14);

вартість пошкодженого транспортного засобу - 94 000,00 грн. (звіт № 337/14);

франшиза - 2 349,00 грн. (договір страхування);

вартість майнової шкоди становить 302 191,20 грн. (звіт № 337/14);

коефіцієнт пропорційності страхового відшкодування становить 234 900/302 191,20 = 0,78 (договір страхування п. 22.6).

Враховуючи вищенаведені показники та пункти договору страхування, розмір страхового відшкодування становить 234 900,00 х 0,78 - 94 000,00 - 2 349,00 = 86 873,00 грн.

Таким чином, врахувавши, що ТДВ «СК «Індіго» було проведено розрахунок та виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування № 206-00423-13 від 07 червня 2013 року та вимог чинного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування у розмірі 51 678,00 грн.

Також, відповідно до умов п. 13 договору страхування строк дії договору з 07 червня 2013 року по 06 червня 2015 року.

Страхові премії сплачуються страхувальником 07 червня 2013 року та за 15 календарних днів до дати, що є початком відповідного періоду (року) страхування.

Відповідно до п. 11.2.4 Правил страхування, якщо умовами договору була передбачена сплата страхової премії декількома платежами, а внаслідок настання страхового випадку сума страхового відшкодування перевищує нараховану за цей транспортний засіб страхову премію, страхове відшкодування виплачується тільки після повної сплати страхового платежу, обчисленого для цього транспортного засобу до кінця терміну страхування, зазначеному в договорі страхування, або такі платежі вираховуються з суми страхового відшкодування.

Сума страхового відшкодування складає 86 873,00 грн., тобто є більшою за нараховану страхову премію, а тому виплачується лише після повної сплати страхового платежу.

Відповідно до п. 24.2 договору страхування дію договору страхування може і достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика за письмовою згодою вигодонабувача. Про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу та вигодонабувача не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати припинення цього договору.

Відповідно до 24.3 договору страхування у разі дострокового припинення договору страхування за вимогою страхувальника, страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням фактичних виплат страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором та нормативних витрат на ведення справи у розмірі 30% від сплаченої страхової премії.

ОСОБА_2 не зверталась до ТДВ «СК «Індіго» з заявою про розірвання договору страхування № 206-00423-13 від 07 червня 2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що страхова премія у розмірі 17 180,59 грн. сплачена відповідно до умов договору страхування, Правил страхування, а тому не підлягає поверненню.

Посилання ОСОБА_2 на положення ст. 599 ЦК України, ч. 2 ст. 28 Закону України «Про страхування» та пп. 24.1.2 договору страхування, відповідно до якого дія договору припиняється у разі виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі, є безпідставним з огляду на наступне.

Конструктивно загиблим вважається транспортний засіб у разі недоцільності його ремонту.

Визначення економічно недоцільного ремонту визначено в п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5//2092 від 24 листопада 2003 року, а саме: «Якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого колісного транспортного засобу не розраховується. Відновлення такого колісного транспортного засобу за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації колісного транспортного засобу».

Пунктом 7.18 визначено, що вартість утилізації колісного транспортного засобу визначається, як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Вартість утилізації застрахованого транспортного засобу сторонами не визначалась, а відтак, договір страхування продовжував свою дію і після виплати страхового відшкодування по події, що мала місце 14 травня 2014 року.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, оскільки встановлено, що страхове відшкодування було здійснено ТДВ «СК «Індіго» відповідно до положень договору страхування, а тому порушення грошового зобов'язання в даному випадку відсутнє.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова