Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., за участю прокурора Соклакова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мала ще одного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер у лікарні від виснаження організму. В травні 2015 року відповідач проживала разом із сином ОСОБА_4 у найманому житлі АДРЕСА_1 та не працювала. Після огляду спеціалістами служби у справах дітей умов проживання відповідача було встановлено, що квартира гостинного типу не має всіх зручностей, в квартирі затхлий запах, по стінам та меблям повзають таргани, продуктів харчування не було, чисті речі для дитини, а також взуття, іграшки, книжки відсутні, мається лише манеж. За інформацією наданою сестрою відповідача, остання неналежно виконує свої батьківські обов'язки: на вулицю дитину не виводить, кричить на нею, годує 1 раз на день, речі дитині не пере, брудні речі складає у одноразові пакети та кладе у шафу, амбулаторію з дитиною не відвідує, часто залишає дитину на ніч на самоті, сама уходила з дому. Отримувала декілька видів державних допомог на дитину. За заявою відповідача з 03.06.2015 року дитина була поміщена до дитячого будинку. Відповідач знаходилась під соціальним супроводом соціальних служб, які неодноразово проводили мотивуючі бесіди та роз'яснювали необхідність відвідувати дитину в дитячому будинку і знайти роботу. Проте за весь час перебування хлопчика в дитячому будинку відповідач відвідала сина 1 раз. Допомогу не надає, життям та станом здоров'я дитини не цікавиться. На теперішній час проживає з матір'ю в орендованій 1 кімнатній квартирі в Кальміуському районі м.Маріуполя, не працює. Відповідач має низький батьківський потенціал, безініціативна, відсутнє бажання повернути сина у родину.

На підставі зазначеного просили позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на особистий рахунок дитини; передати малолітнього ОСОБА_1 органу опіки та піклування Іллічівської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що службою у справах дітей надавався відповідачу дозвіл на відвідування дитини у дитячому будинку «Центр опіки», проте відповідач лише один раз відвідала дитину в установі дитячого будинку.

Відповідач позовні вимоги не визнала та не погодилася із наявністю у її дитини будь-яких хвороб. Вказувала про належне виконання нею батьківських обов'язків відносно дитини, належне утримання квартири, підтримання нею порядку та чистоти, прання речей та їх знаходження в чистому вигляді. Під час відвідування квартири працівниками служби у справах дітей дійсно були таргани та застали випадково під час безладу в квартирі. Син ОСОБА_4 не хворів, а медична карточка знаходилася у лікарні. Необхідні зчеплення відповідач дитині не проводила. В травні 2015 року працівниками служби у справах дітей їй було запропоновано написати заяву про поміщення дитини до дитячого будинку. Будь-якого примусу щодо написання заяви до неї не застосовували. З травня 2015 року відповідач дитину не бачила та не відвідувала. Приходила до дитини лише один раз в літку 2015 року. Будь-яких заходів для повернення дитини в сім'ю не вживала. Вказувала на готовність забрати дитину лише у випадку працевлаштування, оскільки має важке фінансове становище. Винаймає житло за 900,00 грн на місяць, єдиним доходом сім'ї є заробітна плата матері, яка працює прибиральницею та отримує заробітну плату в розмірі 1300,00 грн. Відповідач не працює, весь день перебуває вдома та займається домашніми клопотами. 04.05.2016 року відповідач прийшла до дитячого будинку та спитала дозвіл на побачення з дитиною, проте після конфлікту з директором дитячого будинку покинула його та на побачення з дитиною до медичного блоку не прибула. На сьогодні відповідач не має жодних перешкод для спілкування з дитиною в дитячому будинку, окрім стосунків із директором даного дитячого будинку.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про народження, виданого 10.10.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 869.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11 березня 2016 року №7 відомості про батька дитини були записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного працівникам служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації 26.05.2015 року, в квартирі за місцем проживання відповідача АДРЕСА_1 виявлено затхлий запах, по стінам та меблям повзають комахи, на момент відвідування чисті речі дитини, іграшки, книжки, продукти харчування відсутні. У дитини мається дитячий маніж. Згідно акту відвідування, складеного 26.05.2015 року працівниками служби у справах дітей, рідна сестра відповідача ОСОБА_5 повідомила, що її рідна сестра ОСОБА_2 за вказаною адресою проживає зі своїм сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина не розмовляє, не гуляє, погано реагує на жести та ігри. Відповідач часто кричить на дитину та крики чути далеко за межами квартири. Не займається його вихованням, не піклується про нього, не дотримує умови гігієни, годує дитину 1 раз на добу, не виводить його на вулицю, взуття у дитини відсутнє, не пере речі, в квартирі в одноразових пакетах складені брудні речі дитини, чисті речі відсутні. Педіатра не відвідує,. Часто залишає дитину одну на всю ніч. Згідно заяви відповідача остання 27.05.2016 року звернулася до начальника служби у справах дітей для проханням тимчасово влаштувати її сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дитячий будинок «Центр опіки» у зв'язку із важкими життєвими обставинами.

Згідно з актом від 27.05.2015 року спеціалістом служби у справах дітей відповідачу було письмово роз'яснено про можливу відповідальність в разі ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з листом начальника служби у справах дітей від 26.05.2015 року №1113 до директора Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради було направлено письмове звернення взяти родину ОСОБА_2 під соціальний супровід для надання їй всебічної допомоги.

Відповідно до листа Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 03.03.2016 року №01-20-211 ОСОБА_2 є отримувачем послуг центра з 2013 року через скрутне матеріальне становище. Відповідачу було рекомендовано оформлення статусу малозабезпеченої родини, надано перелік необхідних документів. З метою отримання необхідних речей для дитини було надано контакти благодійних організацій, фахівці центру сприяли отриманню гуманітарної допомоги у вигляді продуктів. Із відповідачем було проведено бесіду щодо необхідності відвідування дитини у Центрі опіки, проведено мотивуючу бесіду щодо власної ініціативи та самостійності у вирішенні складних життєвих обставин. 27.10.2015 року після зміни місця проживання ОСОБА_2 знову було роз'яснено про необхідність відвідувати дитину у дитячому будинку «Центр опіки» з метою подальшого повернення дитини у родину. 15.02.2016 року фахівцями центру здійснено візит у родину відповідача, яка повідомила, що досі не працевлаштувалась. Відповідача було проінформовано про можливість працевлаштування до МТТУ на посаду кондуктора та надано координати відділу кадрів. Також проінформовано про її права та наголошено про можливість відвідувати власну дитину в Центрі опіки. Відповідача. 01.03.2016 року спеціалістом домовлено із представником ГО «Істок» про можливість відвідати громадську організацію щодо придбання б/в одягу та взуття для ОСОБА_2. Того ж дня запропоновано відвідати ГО «Істина» та придбати взуття. На даний час батьківський потенціал жінки низький. Особа безініціативна у подоланні складних життєвих обставин.

Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району від 02.06.2015 року №5162-1 ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує такі види державної соціальної допомоги: допомогу одиноким матерям на дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.10.2012 року по 01.11.2030 роки та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.10.2014 року по 01.11.2032 роки; допомоги при народженні дитини на дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, з 01.10.2012 року по 01.10.2015 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.10.2014 року по 01.11.2017 роки; державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.11.2014 року по 30.04.2015 роки.

Згідно з листом КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 03.06.2015 року №730 малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває в даному закладі з 03.06.2015 року по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні.

Також згідно з листом вказаного дитячого будинку від 12.08.2015 року №1061 хлопчик ОСОБА_1 прибув до закладу у стані емоційного пригнічення. Культурно гігієнічні навички не були сформовані по віку: дитина не вдягалася і роздягалася, самостійно не їла ложкою та не пила з чашки, не просився на горщик. Інтерес до пізнавальної діяльності, до розвивальних індивідуальних занять, ілюстрованих книжок, до ігор та іграшок був відсутній. ОСОБА_6 навчився їсти самостійно ложкою, пити з чашки, частково роздягатися та вдягатися, роззуватися. Мати ОСОБА_2 за час перебування малолітньої дитини у закладі жодного разу до хлопчика не приходила.

Згідно з випискою із історії розвитку дитини від 12.08.2015 року №1060 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагностовано інші уточнені ураження головного мозку (затримка розвитку), інші кардіоміопатії.

Згідно з листом дитячого будинку «Центр опіки» від 03.03.2016 року №375 мати дитини ОСОБА_2 за час перебування хлопчика у даному закладі відвідала його 1 раз 17.08.2015 року та більше не приходила, станом здоров'я не цікавилась, участі у вихованні не приймала.

Вказані відомості щодо кількості відвідування дитини матір'ю також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24.02.2016 року. Крім того ОСОБА_2 повідомила, що їй в дитячому будинку не дають бачитися із дитиною. Станом на 24.02.2016 року не працює та не може знайти роботу. Живе на рахунок коштів матері.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 24.02.2016 року та актом відвідування, ОСОБА_2 проживає із матір'ю в Кальміуському районі м.Маріуполя в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2. В квартирі для дитини маються іграшки, дитячий манеж, одяг (станом на день поміщення дитини до Центру опіки). Зі слів ОСОБА_2 остання має бажання повернути дитину в сім'ю, проте грошових коштів для утримання дитини не має, не працює, дитину в Центрі опіки не відвідує.

В цей же день 24.02.2016 року спеціалістом служби у справах дітей відповідачу було письмово роз'яснено про можливу відповідальність в разі ухилення від виконання батьківських обов'язків та складено відповідний акт.

Згідно побутової характеристики КСН МКР «232-й квартал» від 15.02.2016 року ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в орендованій квартирі з матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_3. ОСОБА_8 не працює. На теперішній час працює лише мати, ОСОБА_7, прибиральницею. Це єдине джерело доходу сім'ї, 1300,00 грн.

За повідомленням КУ Маріупольської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» від 04.06.2015 року №01/20-786 ОСОБА_1 постійно проживав з матір'ю, на диспансерному обліку не перебував, в амбулаторію з молодшою дитиною приходила тільки бабуся. Мати хлопчиків двері медпрацівникам при неодноразових відвідуваннях квартири не відчиняла, на записки, що були залишені, не реагувала.

Допитана в якості свідка спеціаліст служби у справах дітей ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 26.05.2015 року надійшло повідомлення, що в лікарні перебуває дитини 7 місяців. Після цього працівники служби у справах дітей вийшли на обстеження умов проживання відповідача та виявили, що в квартирі антисанітарні умови, відсутні умови для проживання дитини, відсутні речі, іграшки. Поруч із квартири вийшла рідна сестра відповідача, яка проживає по сусідству та повідомила, що ОСОБА_2 дитиною не займається, годує 1 раз на день, гуляти з дитиною не виходить, залишає одного на ніч.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні повідомив, що з лютого 2015 року по листопад 2015 року проживав по сусідству з відповідачем ОСОБА_2 по АДРЕСА_4. До цього був знайомий з відповідачем вже близько 5 років та є друзями. Був декілька разів в гостях в квартирі у відповідача, де умови проживання та гігієна були не добрі, повзали таргани. Відповідач готувала їжу дитині на електропічі, бачив як 1 раз гуляла на вулиці із дитиною. В квартирі були дитячий манеж, іграшки. Під час приходу до відповідача, бачив, як остання готувала їжу для дитини.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відповідач життям та здоров'ям сина не цікавиться, із дитиною не бачиться, за час його перебування у дитячому будинку лише один раз його відвідала, будь-якої участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, мешкає у квартирі, в якій відсутні умови для проживання малолітньої дитини та забезпечення її потреб, зокрема одяг для дитини відповідного віку. Протягом часу перебування дитини у дитячому будинку відповідач не вжив заходів для зміни свого матеріального стану, не вжив достатніх заходів для працевлаштування. В будь-якому випадку відповідач не цікавився життям та розвитком своєї дитини під час перебування її в дитячому будинку. Попри неоднаразові попередження працівників (спеціалістів) центру соціальних служб та служби у справах дітей про необхідність відвідування дитини в дитячому будинку, не виявила бажання якнайчастіше бачитися з дитиною.

Суд не приймає посилання відповідача на відсутність коштів на проїзд, як поважну підставу для тривалого невідвідування дитини в дитячому будинку, оскільки з урахуванням вартості проїзду в комунальному транспорті це не є об'єктивною перешкодою для унеможливлення прибуття до дитячого будинку в межах містах, за умови, що відповідач кожні три дні витрачає кошти на придбання сигарет. Крім того, відповідач не вживала будь-яких заходів для працевлаштування. Не надала доказів належного витрачання трьох видів державних допомог, а саме коштів, які виплачувалися їй та призначалися в якості допомоги одиноким матерям на дитину, допомоги при народженні дитини, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям.

Крім того, протягом всього періоду розгляду справи в суді першої інстанції відповідач попри спонукання суду на необхідність активного захисту своїх батьківських прав та підтримування зв'язку з дитиною шляхом побачень, так і не вжила будь-яких реальних заходів та не відвідала дитину в Центрі опіки без поважних причин. Лише напередодні в день судового засідання та винесення рішення по справі 04.05.2016 року відповідач прибула до дитячого будинку Центр опіки, але після спілкування з директором та намаганням з'ясувати у відповідача причини невідвідування дитини протягом всього попереднього періоду, покинула дитячий будинок так і не зустрівшись із сином. Згідно акту, складеного працівниками дитячого будинку Центр опіки 04.05.2016 року, у вказаний день відповідач прибула та спитала дозвіл на побачення із своїм сином. Директор пояснив, що побачення може бути дозволено на декілька хвилин, оскільки відповідач не має довідки із тубдиспансеру про стан здоров'я легенів. Згодом директор дитячого будинку став з'ясовувати у відповідача причини через які вона не відвідувала дитину та не цікавилася її життям, не надавала будь-якої допомоги. ОСОБА_2 поводила себе агресивно та визивно, після чого директор виставила її за двері свого кабінету. На медичний блок для зустрічі із сином відповідач так і не з'явилася. Вказані обставини відповідач підтвердила в судовому засіданні та повідомила, що через особисті стосунки із директором дитячого будинку не хоче відвідувати дитину. Будь-яких інших об'єктивних перешкод для відвідування дитини у відповідача не має. На переконання суду вказана поведінка відповідача свідчить про використання будь-якого малозначного приводу для виправдання своєї безініціативності та про уникання від виконання своїх батьківських обов'язків.

Також суд приймає до уваги, що у відповідача була ще одна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 09.06.2015 року серії НОМЕР_1 Згідно листа ЦПМСД №1 26.05.2015 року хлопчик був доставлений в реанімаційне відділення МЛ№3 у вкрай важкому стані з ознаками глибокої гіпотрофії. ІНФОРМАЦІЯ_8 року хлопчик помер в стаціонарі.

За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вказана вище поведінка ОСОБА_2 щодо приймання участі у житті та вихованні сина свідчить про її небажання виконувати батьківські обов'язки щодо малолітньої дитини, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та піклуватися про нього, а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України).

З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язана утримувати свою дитину незалежно від позбавлення її батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 197, 209, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, перераховуючи аліменти на особистий рахунок дитини, відкритий в Маріупольському ТВБВ 10004/0477 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», розрахунковий рахунок НОМЕР_2, МФО 335106, , ТОБО 10004/0477, починаючи утримання з 23 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов