УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Кунківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання заповіту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, Кунківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання заповіту нікчемним.

Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна по матері тітка ОСОБА_9

Спадкоємцями за заповітом від 12 травня 2004 року після смерті ОСОБА_9 є вона і її брат ОСОБА_6

20 березня 2014 року вона із братом звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, де їм було повідомлено про існування іншого заповіту від 26 грудня 2008 року на ім'я відповідача ОСОБА_5 Цей заповіт ними було знайдено серед документів у будинку померлої тітки. Позивач вважає такий заповіт нікчемним, оскільки у ньому не зазначено місце складання заповіту, а також у заповіті відсутній підпис заповідача ОСОБА_9 та секретаря сільської ради, яка посвідчувала цей заповіт.

З урахуванням збільшених позовних вимог, позивач ОСОБА_4 зазначила, що вважає оспорюваний заповіт нікчемним у зв'язку з тим, що його було складено і посвідчено секретарем Кунківської сільської ради ОСОБА_7 з порушенням вимог щодо його форми й посвідчення, оскільки заповідач ОСОБА_9 через поганий зір не мала можливості самостійно прочитати заповіт і написати у ньому: «Текст заповіту прочитано мною, ОСОБА_9, особисто вголос, зміст та умови відповідають моїм намірам», що вказує на сумніви у волевиявленні заповідача. Текст заповіту було прочитано не особисто ОСОБА_9, а ОСОБА_7, і запис в заповіті від імені ОСОБА_9 здійснено сторонньою особою ОСОБА_10, про що не було зазначено у заповіті.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_9, посвідчений 26 грудня 2008 року секретарем Кунківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за № 207.

Стягнуто з місцевого бюджету Кунківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на користь ОСОБА_4 судові витрати, а саме: 3 тис. грн витрат на правову допомогу та 243 грн 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року змінено шляхом його уточнення.

Встановлено нікчемність заповіту, складеного від імені ОСОБА_9, посвідченого 26 грудня 2008 року секретарем Кунківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_7 і зареєстрованого в реєстрі за № 207.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року і ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оспорюваний заповіт від 26 грудня 2008 року складений за допомогою технічного засобу (надрукований на комп'ютері). У заповіті міститься рукописний текст наступного змісту: «Текст заповіту прочитаною мною, ОСОБА_9, особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним моїм намірам». Місце складання заповіту у ньому не зазначено (а. с. 34).

Встановлено, що зазначений заповіт було надруковано секретарем Кунківської сільської ради Гайсинського району ОСОБА_7 у приміщенні сільської ради. В зв'язку з тим, що у ОСОБА_9 був поганий зір, на її прохання рукописний текст: «Текст заповіту прочитаною мною, ОСОБА_9, особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним моїм намірам» було написано не заповідачем, а працівником сільської ради ОСОБА_10 При цьому, текст заповіту було прочитано не особисто ОСОБА_9, а секретарем сільської ради ОСОБА_7

Секретарем сільської ради у заповіті не було зазначено відомості про особу ОСОБА_10, яка написала рукописний текст у заповіті замість ОСОБА_9, та не було запрошено двох свідків, при яких мало б бути посвідчено заповіт за таких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 судам роз'яснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі, у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину, або про відмову в ньому.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обгрунтованості.

Апеляційний суд дійшов висновків, що судом першої інстанції вірно встановлена нікчемність заповіту від 26 грудня 2008 року, а визнання недійсним такого заповіту судом не вимагається з огляду на те, що він є недійсним в силу закону. В той же час, встановлення нікчемності заповіту рішенням суду необхідно для захисту прав спадкоємця - позивача ОСОБА_4, а тому, колегія суддів вважала за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, уточнивши його резолютивну частину, а саме: встановити нікчемність оспорюваного заповіту.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року у незміненій його частині та рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська