Справа № 352/1760/15-ц
Провадження № 2/352/133/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої затримкою у відшкодуванні, пені за прострочення страхової виплати та шкоди, спричиненої стійкою втратою працездатності, -

в с т а н о в и в:

Позивач 31.08.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів - ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» про відшкодування матеріальних втрат, заподіяних злочином.

Ухвалою суду від 02.03.2016 р. позов у частині вимог до відповідача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Після зміни та уточнення позовних вимог 11.04.2016 р. просив стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (ПрАТ «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» 29.12.2015 р. змінила своє найменування) матеріальну шкоду, спричинену затримкою у відшкодуванні, у розмірі 144442,36 грн., пеню за прострочення страхової виплати у розмірі 103785,90 грн. та шкоду, спричинену стійкою втратою працездатності, у розмірі 16938 грн., а всього 265166,26 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03.01.2011 р. ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, внаслідок якого позивачу спричинено тяжке тілесне ушкодження, а його автомобіль повністю знищений і не підлягає ремонту. Постановою Тисменицького районного суду від 21.12.2011 р. кримінальну справу відносно ОСОБА_2 закрито в зв'язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році». Рішенням Тисменицького районного суду від 27.05.2014 р., яке у частині стягнення страхового відшкодування змінено рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.09.2014 р., з відповідача - ПрАТ «СК «К'Ю БІ І Україна» стягнуто на користь позивача 165077 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку зі знищенням автомобіля. Вказане рішення виконане страховою компанією 09.12.2014 р. шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок позивача. Індекс зростання споживчих цін (індекс інфляції) у грудні 2014 р. (коли здійснено відшкодування) відносно січня 2011 р. (коли спричинено шкоду) становив 129,6%, відповідно перерахунок матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції на дату її виплати складатиме 231939,79 грн., різниця становить 48862,79 грн. Розрахунок індексу інфляції станом на січень 2016 р. проти базисного січня 2011 р. становить 187,5%, відповідно перерахунок матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції складатиме 309519,38 грн., різниця між виплаченою та втраченою внаслідок інфляції сумою відшкодування матеріального збитку становить 144442,36 грн., яка підлягає стягненню зі страховика. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Затримка у виплаті страхового відшкодування з дати настання страхового випадку склала майже три роки, згідно розрахунку сума пені за період з 04.01.2011 р. до 09.12.2014 р. складає 103785,90 грн. Відповідно до п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП у разі встановлення другої групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. З огляду на те, що розмір мінімальної зарплати з 01.01.2011 р. становив 941 грн., розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності, складає 16938 грн. (941 х 18).

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, у поданій суду заяві позивач просив розглянути справу в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, відповідач належно повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки свого представника у судове засідання, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи № 352/3651/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «СК «К'Ю БІ І Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що внаслідок злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який вчинено 03.01.2011 р. ОСОБА_2, позивачу спричинено тяжке тілесне ушкодження, його автомобіль фізично знищено. Постановою Тисменицького районного суду від 21.12.2011 р. кримінальну справу відносно ОСОБА_2 закрито в зв'язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.6, п.„в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 р.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.09.2014 р. змінено рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2014 р. у частині стягнення страхового відшкодування, з відповідача - ПрАТ «СК «К'Ю БІ І Україна» стягнуто на користь позивача 165077 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку зі знищенням автомобіля (а.с.11-16).

Вказане рішення виконане страховою компанією 09.12.2014 р. шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок позивача, що підтверджується копією банківської довідки (а.с.39).

Нормами глави 82 ЦК України, які регламентують питання відшкодування шкоди, не передбачено можливості відшкодування майнової шкоди з урахуванням індексу інфляції. Виключенням є лише правило ч.1 ст.1208 ЦК України, згідно якого за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

У відповідності до вимог абз.5 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

Встановлено, що рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 165077 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку зі знищенням автомобіля набрало законної сили 23.09.2014 р., заяву про видачу виконавчого листа згідно вказаного рішення представник позивача ОСОБА_3 подав 15.10.2014 р., оригінал виконавчого листа отримав в суді 13.11.2014 р., після чого звернув виконавчий лист до виконання, а вже 09.12.2014 р. на рахунок позивача поступили грошові кошти від страховика на виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат у зв'язку із затримкою відшкодування матеріальної шкоди, а тому заявлена позивачем перша вимога не підлягає до задоволення.

Другу позовну вимогу про стягнення пені за період з 04.01.2011 р. до 09.12.2014 р. у розмірі 103785,90 грн. суд вважає необґрунтованою з огляду на наступне.

Позивач посилається на правило п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У відповідності з вимогами п.36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається у цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

З урахуванням наведених норм закону, враховуючи встановлені судом обставини, а саме: позивач не надав суду жодних доказів того, коли ним подана заява про виплату страхового відшкодування, і коли така його заява отримана страховиком; незважаючи на те, що відповідач був визнаний цивільним відповідачем у рамках кримінальної справи, яка закінчена 21.12.2011 р., позивач як потерпілий не подавав цивільного позову у кримінальній справі; з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди позивач звернувся лише 27.12.2013 р.; відповідач у встановлений п.36.2 ст.36 Закону строк (не більше 90 днів) виплатив позивачу страхове відшкодування згідно рішення суду від 23.09.2014 р., - суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення страхової виплати.

Стосовно третьої позовної вимоги про стягнення шкоди, спричиненої стійкою втратою працездатності, у розмірі 16938 грн. суд вважає за необхідне зазначити таке.

Вказана вимога ґрунтується на передбаченому п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правилі, згідно якого мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП у разі встановлення другої групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Вказане правило закріплене у ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до Закону України від 05.07.2012 р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрав законної сили з 04.11.2012 р. Таким чином, станом на дату настання страхового випадку (03.01.2011 р.) та дату встановлення позивачу другої групи інвалідності (10.09.2012 р. (а.с.41)) вказане правило ст.26 Закону ще не діяло.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності з вимогами ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на викладене, враховуючи також, що позивачем не надано належних доказів того, що він отримав інвалідність другої групи саме внаслідок ДТП, яка мала місце 03.01.2011 р., суд дійшов висновку про необґрунтованість останньої позовної вимоги.

Таким чином, всі три заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі наведеного, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, ст.5 ЦК України, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої затримкою у відшкодуванні, пені за прострочення страхової виплати та шкоди, спричиненої стійкою втратою працездатності.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець