Справа № 404/3670/16-ц
Номер провадження 2/404/2338/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2016 року звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із відповідачки борг в розмірі - 131 752,99 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити, на їх обгрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві, та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавала.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості (ст.1046 ЦК України).

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Так, оригіналом розписки від 22.06.2015 року підтверджується, що ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США терміном до 03 липня 2015 року. Виплатила 4 900 доларів США. Залишок боргу 5 100 доларів США (а.с. 18). Факт особистого написання вказаної розписки та виконання підписів на ній, отримання коштів відповідачем не заперечується. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч.1 ст.1051 ЦК України). Наявність оригінала розписки у позивача, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договором позики не повернуто. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, узгоджується з вимогами зазначеної норми права визначення суми боргу, з урахуванням 3 % річних за період згідно розписки від 22.06.2015 року з 03.07.2015 року по 01.06.2016 року ( 335 х 3: 365 х 5 100:100= 140,32 долари США). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. У зв"язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України- гривні. У разі пред"явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення ( Постанова Пленуму ВС України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі"). Позивач просить стягнути 5 100 доларів США боргу та 3 % річних в розмірі 140,43 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.06.2016 року становить- 131 752,99 грн. Таким чином, відповідач не виконала взятих на себе зобов"язань по договору позики в повному обсязі, кошти не повернула, а тому з останньої підлягає до стягнення на користь позивача сума - 5 100 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.06.2016 року - 128 222,35 грн. боргу за договором позики від 22.06.2015 року та 3 % річних в розмірі 140,43 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.06.2016 року - 3 530,64 грн., всього: 131 752,99 грн. Позивач просить суд стягнути саме заявлену ним суму, тому суд позбавлений можливості вийти за межі його вимог та стягнути з відповідача кошти в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача пропорційно до задоволених вимог, підлягають до стягнення на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі - 1 317,53 грн. На підставі ст.ст. 192, 526, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1- 128 222, 35 грн. боргу за договором позики від 22.06.2015 року , 3 % річних в розмірі - 3 530,64 грн., а також 1 317,53 грн.- сплаченого судового збору, всього на загальну суму :133 070 грн. 52 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда