Справа № 755/6051/16-ц
"06" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,
при секретарі Фузік Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавала.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 28.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено що відповідач виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна»/Gold з бажаним кредитним лімітом 1500,00 грн.
Крім того, відповідач підтвердив, що він ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "Приватбанк». (а.с. 4)
Крім того, позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій вказується, що базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору складає 30% із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. (а.с. 5)
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач ОСОБА_1 порушив умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, виходячи з розрахунків позивача станом 31.01.2016 року складає: заборгованість за кредитом - 954,12 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7558,89 грн.
Як убачається з матеріалів справи, між сторонами спору виникли відносини на підставі Кредитного договору б/н від 28.08.2012, який укладено між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору.
Так, при зверненні до суду позивачем долучено до позовної заяви копію Умов та правил надання банківських послуг, затверджені ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, де передбачено, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.
Крім того п.2.1.1.7.6. вказаних Умов та правил, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.
Разом з тим, виходячи зі змісту долученої до справи копії вищезазначених Умов не вбачається за можливе встановити дату прийняття цих Умов та орган управління юридичною особою, уповноважений приймати та затверджувати даний локальний нормативний акт, що унеможливлює з'ясувати чи діяли Умови та правила надання банківських послуг у цій редакції на момент укладання кредитного Договору, та відсутністю даних про те, з якими саме Умовами був ознайомлений відповідач.
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.
Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині вимог про стягнення пені, комісії та штрафів, зважаючи на те, що Умови та правила надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, таким чином Умови та правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодження сторонами обсягу відповідальності позичальника за порушення умов Кредитного договору. Крім того, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг дійсно являються складовою частиною укладеного 28.08.2012 року між сторонами Кредитного договору, враховуючи, що останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_1, а тому, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання кредитного договору позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, враховуючи, що відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання, в частині стягнення штрафів визначена безпосередньо вказаними Умовами та правилами надання банківських послуг, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в сумі - 2750,00 грн., та штрафів в розмірі: 500,00 грн. (фіксована частина); 563,15 грн. (процентна складова), оскільки вказані вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, безпосередньо у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 06 листопад 2013 року у справі №6-116цс13.
З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 28.08.2012 на загальну суму 8513,01 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд, виходячи з розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору який сплачено позивачем за подання позову до суду в сумі 1378 грн. 00 коп.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 61, 208, 212-215, 218, 224-226, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 28.08.2012 на загальну суму 8513,01 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 9891 (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто один) грн. 01 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.