Справа № 265/1459/16-ц
Провадження № 2/265/880/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участі секретаря - Азарової А. О.,

прокурора - Голінко І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, 2003 р. н., посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2, шлюб із яким було розірвано 24 квітня 2011 року. Після розірвання шлюбу з відповідачем на її утриманні залишився спільний із відповідачем син, ОСОБА_3, 2003 р. н. Відповідач з моменту розірвання шлюбу до теперішнього часу відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків, бо не спілкується із сином, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його долі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та його оздоровлення. За весь час з моменту розірвання шлюб відповідач лише два рази передав кошти для сина на загальну суму 1500 грн. на день народження. На підставі викладеного просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, 2003 р. н.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. При цьому позивачка додавала, що відповідач мешкає у теперішній час у м. Керч АР Крим. Натомість відповідач цілком обізнаний з питання позбавлення його батьківських прав. Однак жодної допомоги їй або сину ОСОБА_2 не надає, участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується з сином. Крім того батько дитини не надає дозволу для виїзду за межі країни сина на лікування, чим порушує права дитини. Тому просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо сина, ОСОБА_3.

Відповідач до судового засідання не з'явився повторно за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, в судовому засіданні висловилась про можливість задоволення позову позивачки, оскільки батько дитини не виявив бажання прийняти участь у розгляді питання про позбавлення його батьківських прав на комісії з захисту прав дітей, не надав жодних документів на підтвердження своєї позиції, хоча був обізнаний про розгляд такої справи. Тому, врахуючи інтереси дитини, вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3.

Представник прокуратури, Голінко І. І., вважав можливим ухвалити судове рішення про задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення, на підставі чого зі згоди позивачки суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вислухавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 7 листопада 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 753 від 6 листопада 2003 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 4).

З рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 24 січня 2011 року, яке набуло чинності, вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 8 грудня 2006 року, було розірвано (а. с. 6).

На підставі довідки житлової організації від 17 березня 2016 року вбачається, що позивачка, ОСОБА_1, мешкає АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3, 2003 р. н., ОСОБА_6, 1985 р. н., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 12).

За довідкою від 17 березня 2016 року директора Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів «Лінгва-ХХІ» вбачається, що ОСОБА_3 навчається у вказаному навчальному закладі у 6 класі (а. с. 13).

Відповідно до характеристики, наданої директором Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів «Лінгва-ХХІ» вбачається, що ОСОБА_3, який навчається з 1 вересня 2010 року у цій школі, характеризується з позитивного боку, вихованням якого займаються його мати та її чоловік, ОСОБА_6, які обидва відносяться до дитини із розумінням, проявляючи до неї турботу та любов. Натомість до школи біологічний батько ОСОБА_3 жодного разу не приходив та не цікавився долею дитини (а. с. 14).

На підставі інформації Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 2 березня 2016 року вбачається, що у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 мається заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_3, 2003 р. н., на суму 8185,36 грн. (а. с. 19, 20).

Рішеннями Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 5 травня 2015 року та від 3 грудня 2015 року ОСОБА_1 надавався дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон сина ОСОБА_3, 2003 р. н., без згоди батька, ОСОБА_2, а також на виїзд за межі країни із сином без супроводу батька на період з 19 травня 2015 року по 6 червня 2015 року та з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року відповідно (а. с. 15-16, 17-18).

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є матір'ю позивачки та бабусею ОСОБА_3, 2003 р. н. Зазначала, що вона постійно підтримує зв'язок із родиною своє доньки, тому стверджувала, що батько ОСОБА_3, ОСОБА_2, більше 5 років не мешкає із сином, не спілкується із ним, не цікавиться його долею та навчанням, а також не надає жодної допомоги. При цьому її онук також не виказує бажання до спілкування із відповідачем.

Свідок ОСОБА_11 в суді зазначала, що вона підтримує дружні стосунки із позивачкою протягом останніх 4-5 років, з родиною якої часто бачиться, тому зауважувала, що вона ніколи не бачила та не чула ОСОБА_2, хоча зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що це батько ОСОБА_3, 2003 р. н. Додавала, що у її присутності ОСОБА_3 ніколи не спілкувався із відповідачем та ніколи про нього не розмовляв. Зі слів позивачки їй відомо, що ОСОБА_2 мешкає зі своєю новою родиною за межами міста.

Згідно із висновком органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 11 травня 2016 року вбачається, що за актом обстеження житлово-побутових умов мешкання від 12 квітня 2016 року АДРЕСА_2 маються пояснення ОСОБА_12, доньки відповідача, яка повідомила, що за даною адресою ОСОБА_2 понад 3 роки не мешкає, який натомість мешкає за межами України. При цьому ОСОБА_12 надала квитанцію від 18 квітня 2016 року про сплату відповідачем на користь позивачки аліментів на суму 8100 грн.

У висновку також вказано, що за актом проведення співбесіди з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 31 березня 2016 року вбачається, що дитина обізнана з питання позбавлення батька батьківських прав, та ОСОБА_3 майже не пам'ятає батька, вони не спілкуються, не листуються та він не сумує за батьком та не бажає спілкуватися з ним.

Таким чином на підставі рішення від 11 травня 2016 року Комісії з питань захисту прав дитини компетентний орган опіки та піклування дійшов висновку щодо достатності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 36-37).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За ч. 2 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було в достатній мірі встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_3 сином тривалий час не піклується, долею дитини не цікавиться, не займається його зростанням та вихованням, не надає допомоги, відмовившись фактично від участі у вихованні ОСОБА_3, то з огляду зазначені обставини, суд вважає, що в судовому засіданні достатньою мірою було доведено винну поведінку відповідача щодо його ухилення від виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, ОСОБА_3, бо ОСОБА_2 мав можливість виконувати належним чином свої батьківські обовязки, однак свідомо ухилився від їх виконання.

Таким чином суд встановив, що оскільки ОСОБА_2 ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню ОСОБА_3, 2003 р. н., то з метою захисту інтересів дитини, яка не виявляє бажання до відновлення контакту із батьком, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом позбавлення батьківських прав відповідача віднсоно малолітнього сина, ОСОБА_3.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати останньої по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 753 від 6 листопада 2003 року).

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя.

Суддя