Справа № 279/2044/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Остапенко Н. М.,

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконкому Сингаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, що складається з належного спадкодавцеві житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки біля житлового будинку, який належав померлій на праві власності.

Зазначив, що він як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця прийняв спадщину та вона належить йому на з часу відкриття, так як він на час відкриття спадщини був неповнолітнім. В даний час проводить ремонт в будинку, охороняє його, на свій розсуд розпорядився всім спадковим майном, обробляє присадибну ділянку.

Вказав, що у встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Зіневича С.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв,язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок.

Через це позивач просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину, яка складається з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 30).

Представник відповідача - Територіальної громади Сингаївської сільської ради в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності; вказав, що не заперечує проти задоволення позову. ( а.с. 31)

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Житомирі померла ОСОБА_2 ( копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 а.с. 9 ).

30.10.2007 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області посвідчено заповіт, яким ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, приватизовану земельну ділянку біля цього будинку, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 - позивачу по справі. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 2709. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано ( а.с. 10).

Таким чином, позивач по справі є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом, відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України .

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Мати позивача ОСОБА_4, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 - позивача по справі, в установлений законом строк, а саме 12.11.2008 року звернулася до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Зіневича С.О. з заявою про прийняття спадщини (копія спадкової справи а.с. 23-29 ). Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

З довідки № 1402 від 16.06.2009 року, виданої Сингаївською сільською радою Коростенського району, слідує, що померлій ОСОБА_2 згідно запису № 451 в по господарських книгах виконкому сільської ради за 2008 рік належав на праві приватної власності житловий будинок, 1970 року забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (довідка а.с. 6 ).

На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право власності на таке нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією.

Таким чином, в суді знайшла підтвердження та обставина, що житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно належав на праві власності ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так як право власності спадкодавця ОСОБА_2 на спадковий будинок підтверджений належними правовстановлюючими документами - записами в

погосподарських книгах, цей будинок не є самовільним будівництвом, позивач підтвердив належними доказами неможливість отримання спадщини в нотаріальній

конторі ( відмова приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину а.с. 5) позов про визнання права власності за спадкоємцем підлягає задоволенню.

Тому, на підставі вищевикладеного та керуючись ст. 213 -218, 256 ЦПК України, ст. 100,101 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 1217, 1223, 1268, 1269 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :