Справа № 629/2156/15-ц
Номер провадження 2/629/19/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Павлюченка С.В.
за участю секретаря Андрієнко С.А
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "АКТИВ-БАНК" до ОСОБА_1, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс-Ойл", Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял-2014", Приватне підприємство "Спіка" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -
Представник позивача під час розгляду справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи ТОВ "Роял-2014" у судове засідання не з'явився в наданих до суду запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що ТОВ "Роял-2014" є повноправним та законним власником нерухомого майна у вигляді стаціонарної автозаправочної станції в комплексі автосервісу, що знаходиться за адресою: село Панютине Лозівського райну Харківської області, вул. Комінтерну, 15 та рухомого майна: колонок паливнороздравальних Salkotttn390/2 - 2 шт., резервуарів 51,7м.куб. - 3 шт., касового апарату ОСОБА_2 ЛТ-МТМ-ПОС, трансформаторної підстанції, цифрового табло, щита електророзподільного, навісу та пожежного резервуару. Все вищезгадане нерухоме та рухоме майно було внесено ОСОБА_1 в якості внеску до статутного капіталу ТОВ "Роял-2014". При внесені даного рухомого та нерухомого майна до статутного капіталу товариства були перевірені правомочності його попереднього власника ОСОБА_1 Тобто, ТОВ "Роял-2014" вважається повноправним та добросовісним власником нерухомого та рухомого майна, адже вжило всіх необхідних заходів для з'ясування правомочностей продавця ОСОБА_1 на його відчуження. На момент внесення зазначеного рухомого майна до статутного капіталу ОСОБА_1 були відсутні будь-які відомості про наявність обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Всупереч правовим положенням позивач, не будучи власником оспорюваного майна, за допомогою визнання договорів купівлі-продажу недійсними фактично намагається позбавити добросовісного власника ТОВ "Роял-2014" його нерухомого та рухомого майна та витребувати останнє шляхом реституції, не зважаючи на те, що ТОВ "Роял-2014" не є стороною оспорюваного правочину. Крім того, посилання позивача на те, що ПАТ "КБ "Актив-Банк" при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна діяв в порушення Постанови НБУ № 382/БТ від 26.06.2014 року "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України № 349/БТ", згідно якої погашення заборгованості за наданими кредитами та іншими активними операціями шляхом набуття права власності на об'єкт застави здійснюється за погодженням з куратором ПАТ "КБ "Актив-Банк" ОСОБА_4 - не заслуговує на увагу. Адже, при укладенні договорів купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна з ОСОБА_1, банк не здійснював набуття права власності на об'єкти застави, а реалізував звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом їх продажу третій особі на підставі договору купівлі-продажу. Доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу № 1148 від 01.07.2014 року укладений від імені банку особою, яка не мала жодних повноважень на здійснення даного правочину, а саме ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки ОСОБА_2, керувався у своїх діях, виключно інтересами банку та діяв у відповідності до намірів банку. Так, на засіданні кредитного комітету ПАТ КБ "Актив-Банк" було прийнято рішення, що оформлене Протоколом № 02241411 від 20.05.2014 року, у відповідності до якого юридичний департамент зобов'язано провести заходи погашення заборгованості ПП "Спіка" за договором про здійснення кредитних операцій № 1016/10 від 16.10.2013 р. в порядку реалізації іпотекодержателя на продаж іпотеки відповідно до ст. 38 ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до п.1.1 Протоколу до майна, що підлягало реалізації була віднесена і нерухомість, яка була предметом договору купівлі-продажу № 1148 від 01.07.2014 року. ПАТ "КБ "Актив-Банк" в подальшому були схвалені всі дії ОСОБА_2, який діяв від імені банку при укладенні договору купівлі-продажу № 1148 від 01.07.2014 року про що свідчить прийняття ПАТ "КБ "Актив-Банк" оплати згідно даного договору. Крім цього, посилання позивача на те, що ОСОБА_2 одночасно був директором ТОВ "Спіка-Плюс" є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, зважаючи на те, що відповідно до інформації, яка відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником ТОВ "Спіка-Плюс" з 27.09.2013 року і по даний час є ОСОБА_5, тобто ОСОБА_2 немає ніякого правового відношення до майнового поручителя ТОВ "Спіка-Плюс". На підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник третьої особи ПП "Спіка" у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з договору про здійснення кредитних операцій № 1016/01 від 16.10.2013 року ПП "Спіка" отримало кредит в ПАТ "КБ "Актив-Банк" (Том № 1 а.с. 12-25).
Як вбачається з вимоги про усунення порушення від 23.01.2014 року, регіональним директором - керуючим відділенням № 46 ПАТ "КБ "Актив-Банк" була надіслана вимога на адресу ТОВ "Макс-Ойл" про усунення порушення Договору про здійснення кредитних операцій № 1016/01 від 16 жовтня 2013 року шляхом сплати заборгованості (Том № 1 а.с. 34-35).
02.09.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від № 79 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", згідно з яким в банку з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року (Том № 1 а.с. 70).
Відповідно до постанови Правління НБУ від 23.12.2014 № 838 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 158 від 24.12.2014 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно (Том № 1 а.с.71).
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконуючи свої обов'язки, визначені ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", здійснила перевірку вказаного вище правочину на предмет його нікчемності та звернулась з позовом у даній справі про визнання вказаного договору недійсним. В якості підстав для визнання недійсним зазначеного правочину позивач вказав на те, що договір суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки банк за таким договором відмовився від власних майнових вимог, здійснив відчуження майнових прав по кредитному договору, який був в заставі НБУ без згоди заставодержателя - НБУ, уклав договір після прийняття правлінням НБУ постанови № 349/БТ від 12.06.2014 про віднесення ПАТ "КБ "Актив-Банк" до категорії проблемних, якою були встановлені обмеження на здійснення банком факторингових операцій, всупереч обмежень, встановлених вказаною постановою НБУ № 349/БТ від 12.06.2014, здійснив вивільнення забезпечувального майна при непогашеній кредитній заборгованості.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказами (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Згідно положень ч.3 вказаного закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в пунктах 4 та 5 дав судам роз'яснення, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.
Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.
Разом з тим, у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року " про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову у цьому.
Статтею 202 ЦП України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 ЦК України).
Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 349/БТ від 12.06.2014 публічне акціонерне товариство "КБ "Актив-Банк" було віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.
Пунктом 2 вказаної постанови НБУ, з метою відновлення фінансового стану банку, протягом 180 днів з дня прийняття цієї постанови для ПАТ "КБ "Актив-Банк" були встановлені обмеження в його діяльності, зокрема, визначено не здійснювати нових кредитних операцій (в т.ч. факторингових), не вивільняти отримане ПАТ "КБ "Актив-Банк" забезпечення за кредитними операціями до часу повного погашення позичальниками заборгованості, а в разі потреби приймати додаткове забезпечення.
Укладення спірного договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року відбулось після прийняття правлінням НБУ постанови № 349/БТ від 12.06.2014 про віднесення ПАТ "КБ "Актив-Банк" до категорії проблемних, якою були встановлені обмеження на здійснення банком факторингових операцій.
Уклавши з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу від 01.07.2014 року ПАТ "КБ "Актив-Банк" всупереч обмежень, встановлених постановою НБУ № 349/БТ від 12.06.2014, здійснив вивільнення заставного майна - вказаних вище стаціонарної автозаправочної станції (перша черга) в комплексі автосервісу та земельної ділянки за наявності непогашеної позичальником - ПП "Спіка" кредитної заборгованості за кредитним договором № 1016/01 від 16.10.2013 року.
Зазначене є підставою для задоволення вимог позивача про визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним у зв'язку з його невідповідністю вимогам закону.
Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що на момент розгляду справи, право власності на зазначене майно перейшло до третьої особи- ТОВ "Роял-2014", правомірність набуття якого позивачем не оспорюється, а тому підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину у суду не має.
Відповідно до п.22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 203-205, 214-216 Цивільного кодексу України, ст. 38 ЗУ "Про гарантування вкладів фізичних осіб" суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 01.07.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Актив-Банк" та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1148.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в доход держави в сумі 551 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: