Провадження №6/760/130/16
Справа №760/4407/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

представника стягувача- Забродського В.В.

представника боржника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, зареєстрованого: АДРЕСА_1, до повного виконання рішення Св»ятошинського районного суду м. Києва про стягнення боргу.

Зазначає, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника боргу на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 9 065 408 грн. 22 коп., яке не виконується з вини відповідача.

Постановою державного виконавця від 02.06.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З метою виявлення майна боржника державним виконавцем були направлені запити до відповідних установ і з інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.02.2016 року, було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на земельні ділянки, які перебувають у іпотеці в ПАТ»КБ»Хрещатик».

Іншого майна, на яке можна звернути стягнення, за відповідачем не зареєстровано.

Виходячи з цього, просить задовольнити подання та розглядати його без її участі та участі представника відділу.

Представник стягувача в судовому засіданні подання підтримав.

Посилається на те, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, а тому обмеження його в праві виїзду за кордон буде стимулювати його до цього.

Представник боржника в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував.

Посилається на те, що боржник не отримував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і про це йому стало відомо лише в квітні 2016 року, коли він отримав повістку до суду в даному провадженні.

Боржник на даний час вживає заходи для врегулювання спору зі стягувачем і має намір виконати рішення суду.

Вважає, що наявність самого рішення суду та набрання ним законної сили не може свідчити про ухилення боржника від його виконання, а тому просить відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши представників стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2013 рокуз ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 9 063 588 грн. 22 коп. боргу.

18.03.2015 року в справі виданий виконавчий лист, який пред»явлений до виконання.

02.06.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, згідно ст. 25 вказаного закону, державний виконавець зобов'язаний надіслати, супровідними листами, боржнику та стягувачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня після його відкриття.

У разі не надсилання вчасно копії державний виконавець, фактично позбавляє боржника можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений ним строк.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні.

/ а.с. 3 - 42 /

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зазначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

Їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до п. 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

В вище приведених роз'ясненнях Верховного суду України також зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ні з подання державного виконавця, ні в судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії, або безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця, які б давали підстави для висновку про його ухилення від виконання рішення суду.

Твердження, приведені представником боржника в судовому засіданні, не спростовані ні матеріалами виконавчого провадження, ні доказами, здобутими в судовому засіданні.

Інформація, викладена в листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.12.2015 року, про перетинання боржником державного кордону України, не може, виходячи з викладеного вище, свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду.

/ а.с. 42 /

Представник боржника в судовому засіданні пояснив, що боржник виїжджає за межі України за дорученням керівництва фірми, в якій працює, виконуючи окремі доручення , які йому також додатково оплачуються.

Дані обставини в судовому засіданні не спростовані.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.377-1ЦПК України, ст.ст.11,18,25,31Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя