Справа № 188/434/16-ц
Провадження № 2/188/318/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає наступне.

Садиба № 27/2 по вулиці Дніпровська в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області належала радгоспу " Дніпровський " , який в свою чергу в послідуючому було реорганізовано в СВК " Дніпропетровський , який на цей час ліквідовано . Правовстановлюючи документи на таку садибу власником належним чином не було оформлено . Доказом належності вищенаведеного домоволодіння саме радгоспу служать довідки та акт обстеження матеріально-побутових умов органу місцевого самоврядування на території якого розміщено таку садибу , а також технічний паспорт домоволодіння .

Він , позивач , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1991 року вселився до житлового будинку за адресою : вул. Дніпровська вул. 27/2 в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області та в подальшому постійно використовує його , господарчі споруди та земельну ділянку , при цьому на власний розсуд користується , розпоряджається та володіє таким нерухомим майном одноосібно .

Претензій щодо його прав на вищенаведену садибу з 1991 р. та по цей день до нього ніхто не пред"являв , тобто його володіння , користування та розпорядження нерухомим майном є відкритим та беззаперечним .

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , в порядку набувальної давності право власності на садибу № 27/2 по вул. Дніпровська в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області , яка складається з наступних будівель та споруд , визначених у технічному паспорті спеціальними позначками :

- будинок - " А " , площею 65.5 кв. ; - сіни - " а " ; - тамбур " а1 " ; - сарай - " Б " ; - сарай " В " ; - вбиральня " Г " ; - огорожа " № 1-3 " .

Сторони в судове засідання не зявилися . В своїх заявах просять суд справу заслухати у їхню відсутність.

Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає .

Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню .

Звертаючись до суду з даним позовом , позивач керувався нормами ст.344 Цивільного кодексу України та виходячи з доведеності позовних вимог . А саме , акцентує увагу , що з 1991 р. він добросовісно заволодів чужим майном, а саме спірною садибою та продовжує відкрито, безперервно володіти цією садибою ( домоволодінням ) протягом більш, ніж десять років, а тому вважає , що позовні вимоги є законним та обгрунтованими .

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи , що у справі є довідка Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 21.03.2016 р. ( вих.365/8 ). В даній довідці зазначається , що позивач дійсно проживає в спірному домоволодінні з 21.12.1991 р. та по цей час .

В іншій аналогічній довідці від 21.03.2016 р. ( вих. № 367/8 ) зазначається , що згідно погосподарської книги будинок за адресою - с. Новохорошівське вул. Дніпровська № 27/2 дійсно належить ОСОБА_2 та земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд .

В акті обстеження , складеного комісією Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області зазначається , що житловий будинок разом з господарськими спорудами , що розташований за адресою - с. Новохорошівське вул. Дніпровська , 27/2 , який належав радгоспу " Дніпропетровський " розташований на території сільської ради і ОСОБА_3 проживає в цьому будинку . Володіє будинком відкрито , одноосібно , претензій щодо правомірності користування та володіння цим майном до сільської ради не надходило. Про існування судових спорів невідомо.

В технічному паспорті складеному начальником Павлоградського БТІ від 15.12.1992 р. є запис , що власником будинку ( б/н ) по вул. Дніпровській в с. Новохорішівське Петропавлівського району Дніпропетровської області є " с/з Дніпропетровський " , а нижче " гр. ОСОБА_4 " .

Експертною оцінкою спірного домоволодіння зазначається , що його ринкова вартість становить 47 874 грн. .

Приймаючи рішення про задоволенню позову , суд виходить з наступного .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Таким чином, в розумінні вказаної статті ЦК України, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, тривалості та безтитульності володіння.

У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовиввся від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином , суд приймає до уваги, те що позивачу та відповідачу достовірно відомо про власника майна, тобто про радгосп " Дніпропетровський " Петропавлівського району Дніпропетровської області і на даний час дане господарство , як юридична особа ліквідоване .

Дані про правонаступників відсутні .

Крім цього, відповідач в своїй заяві від 29.04.2016 р. ( вих. № 628,8) вказує , що позов визнає та прохає надіслати копію рішення. Вирішуючи питання щодо даної позиції відповідача , суд бере до увагу наступне.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України та у відповідності до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання відповідачем позову може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в тому випадку, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача ).

Дана позиція відповідача дає суду підставу вважати , що останній позов визнає , тобто не заперечує проти визнання права власності на спірне житлове приміщення за позивачем . Отже , визнання позову зазначеним відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб..

Доказів визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ухвалення такого судового рішення сільрада не подала.

Таким чином , позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно ( садибу з господарськими будівлями та спорудами ) надав суду достатньо доказів , а тому позов підлягає задоволенню.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3 , 57,88, 174,212-214 ЦПК України , ст.344 , 397 ЦК України, ст.125 ЗК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Української сільської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , в порядку набувальної давності право власності на садибу № 27/2 по вул. Дніпровська в с. Новохорошівське Петропавлівського району Дніпропетровської області , яка складається з наступних будівель та споруд , визначених у технічному паспорті спеціальними позначками :

- будинок - " А " , площею 65.5 кв. ; - сіни - " а " ; - тамбур " а1 " ; - сарай - " Б " ; - сарай " В " ; - вбиральня " Г " ; - огорожа " № 1-3 " .

Відповідача звільнити від сплати судових витрат , які поніс позивач при розгляді справи .

Копію рішення невідкладно направити сторонам .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду

Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5