ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2927/15-ц
Провадження № 2/362/897/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді -Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок" про визнання припиненим договору та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що між ним і ПСП «Лосятинське» 02 лютого 2010 року було укладено договір оренди землі № 087 за умовами якого останнє прийняло від нього в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,454 га, розташовану в адміністративнах межах Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності.

В подальшому ПСП «Лосятинське» було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок».

Посилаючись на те, що зазначений договір оренди був укладений на п'ять років та відповідно до умов даного договору він повідомляв орендаря про своє небажання продовжувати дію укладеного між ними договору, позивач просить визнати вказаний договір оренди припиненим з 02 лютого 2015 року та зобов'язати орендаря повернути йому належну земельну ділянку.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2015 року позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Світанок" про визнання припиненим договору та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Укладений між ОСОБА_1 і Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (правонаступник ПСП "Агрофірма "Світанок") договір оренди землі № 087 від 02 лютого 2010 року визнано припиненим з 03 лютого 2015 року за закінченням строку, на який його було укладено. Зобовязано Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на підставі державного акта на право власності на землю серії IV-КВ № від 20 березня 2002 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За заявою представника відповідача, ухвалою суду від 04 лютого 2016 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року було скасовано, а справу було призначено до розгляду в загальному порядку у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Додатково пояснив, що укладений між сторонами договір оренди є таким, що припинив свою дію 02 лютого 2015 року оскільки закінчився строк, на який його було укладено. Орендодавець повідомив орендаря про небажання продовжувати дію даного договору, однак останній утримує у себе належну позивачу земельну ділянку та протиправно користується нею без згоди власника. Щодо поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі просив врахувати правову позицію у справі № 6-146цс16, та враховуючи те, що відповідач не скористався своїм переважним правом на продовження користування земельною ділянкою так як не повідомив орендодавця в установлені строки про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк а позивач заперечує проти подальшого користування відповідачем належною їй земельною ділянкою договір вважається припиненим.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову. Додатково пояснив, що згідно п.41 договору оренди землі №330/1, який укладений між сторонами договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, а отже договір не є припиненим . А якщо суд не погоджується з цим, то він вважає що договір укладений між сторонами є автоматично пролонгований, оскільки вони продовжували користуватися земельною ділянкою та заперечення позивача не надійшли в місячний термін, як це передбачено п. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

02 лютого 2010 року між ОСОБА_1 і ПСП «Лосятинське» укладено договір оренди землі № 087 згідно із яким об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV- від 20 березня 2002 року (а.с. 10 - 13 ).

У той же день між сторонами підписано Акт прийомки-передачі землі в оренду, який підтверджує факт передачі орендодавцем і прийняття орендарем в тимчасове користування земельної ділянки за умовами укладеного між ними договором оренди (а.с. 14).

Пункт 8 вищезазначеного договору оренди передбачає, що його укладено на п'ять років.

ПСП «Лосятинське» було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок».

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», в редакціях, що були чинними станом на дату укладення між сторонами договору оренди.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства

Норми статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначають серед істотних умов договору оренди землі також строк дії договору оренди та встановлюють, що невід'ємною частиною договору оренди землі є і акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір оренди містить конкретний і чітко визначений строк його дії - п'ять років, а також має додаток - Акт прийомки-передачі землі в оренду.

Отже, відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про оренду землі" відбулась передача орендодавцем об'єкта оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до пункту 41 спірного договору оренди земельної ділянки цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленій формі.

Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін, при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Про дану обставину також свідчить здійснення державної реєстрації договору оренди землі, оскільки відповідно до 15 Закону України "Про оренду землі", відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ПСП «Лосятинське» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 02 лютого 2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору оренди.

За таких обставин, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором; орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Аналогічні приписи сторони закріпили в укладеному між ними договорі оренди землі, а саме: пунктом 21 договору оренди передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку.

Як встановлено під час розгляду справи, укладений між сторонами договір оренди землі припинив свою дію 03 лютого 2015 року, однак земельну ділянку позивачу відповідачем не повернуто, чим порушено умови укладеного між ними договору оренди землі та права позивача як власника земельної ділянки.

Отже, державна реєстрація договору оренди землі свідчить про виникнення у орендаря речового права на оренду земельної ділянки та може не збігатись із моментом укладення договору оренди, а лише визначає правові засади його чинності.

Щодо поновлення договору оренди з підстав передбачених частиною 6 ст. 33 Закон України Про оренду землі судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2-3 п.8 вищезазначеного договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом повідомленням.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Так, частинами першоюпятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.Переважне право орендарів на поновлення договору оренли поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 23 березня 2016 року у справі 6-146цс16.

Враховуючи, що сторони договору оренди землі не дотримались вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення цього договору, оскільки орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, отже не дотримано процедури такого поновлення, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем не є підставою для визнання договору таким, що поновлений на новий строк

Крім того позивач заперечив щодо продовження користування відповідачем орендованою земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, про що свідчать надіслані 21.03.2016 року та 28.04.2016 року від імені позивача на адресу відповідача заперечення у поновленні договору оренди землі(а.с. 14-15, 64-65).

До того ж, суд враховує, що укладений між сторонами договір оренди землі недійсним та/або неукладеним в судовому порядку не визнаний та жодною із сторін не оскаржений і не заперечується.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не вважає укладений між ним і позивачем договір оренди землі припиненим та продовжує користуватись земельною ділянкою позивача, утримуючи її у себе, суд приходить до висновку, що порушені законні права та інтереси позивача слід захистити, шляхом визнання припиненим укладеного між сторонами договору оренди землі за закінченням строку, на який його було укладено, а також зобов'язання відповідача повернути позивачу орендовану земельну ділянку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно із положень цивільного законодавства укладений між сторонами договір оренди землі, припинив свою дію 03 лютого2015 року, а не 02 лютого 2015 року, як вважає позивач.

Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати; проте не у сплаченому позивачем розмірі, а у визначеній Законом України «Про судовий збір» ставці судового збору встановленої у розмірі за подання позовної заяви немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись постановою Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року № 6-162ц13, ст. ст. 13, 15, 17, 18, 20, 34 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст. ст. 120, 251 - 254, 638, 640, 712, 763 ЦК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 88, 208, 209, 212 - 215, 360-7 ЦПК України,

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Укладений між ОСОБА_1 і Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (правонаступник ПСП "Агрофірма "Світанок") договір оренди землі № 087 від 02 лютого 2010 року визнати припиненим з 03 лютого 2015 року за закінченням строку, на який його було укладено.

Зобовязати Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на підставі державного акта на право власності на землю серії IV-КВ № від 20 березня 2002 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Орда