СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1376/16-ц

пр. № 2/759/2114/16

28 квітня 2016 року м. Київ

Святошинський районний м. Києва в складі:

головуючого - судді Семанівої Ю.В.

за участю секретаря - Маляренко М.М.

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. У шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору про поділ майна не мають, між сторонами є домовленість щодо проживання дітей з матір'ю. Окремо проживають з вересня 2015 року. Спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити

Крім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття дітиною (а.с.2-3).

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, зазначивши, що відповідачем було оформлено банківський рахунок, на якій він переводив грошові кошти на утримання дитини. Строку на примирення просила не надавати.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог і погоджується сплачувати аліменти в обсязі, який просить позивач. Також, він зазначив, що, наразі, розпочав добровільно сплачувати грошові кошти на утримання дитини. Строку на примирення просив не надавати.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу та стягнення аліментів.

У відповідності до вимог ст.. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається .

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 156 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 02.09.2007 року (а.с.4).

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 21.08.2008 (а.с.5).

Позивачем ОСОБА_2 надано довідку форми №3 на підтвердження реєстрації дитини разом з нею за адресою: АДРЕСА_7, гуртожиток (а.с.14) та акт перевірки житлових умов заявника за адресою АДРЕСА_1 на підтвердження фактичного проживання дитини разом з нею (а.с.25).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права, наявні законні підстави для прийняття заяви відповідача про визнання позову.

Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - існує формально, а тому підлягає розірванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає про таке.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Водночас, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини, потреби дитини даного віку, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та визнання позову позивачем. Роз'яснюючи позивачу також право звернення до суду з вимогами щодо стягнення додаткових витратах на дитину з підстав визначених ст. 185 СК України.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 28.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка - на користь позивача, і 275 гривень 60 копійок - на користь держави.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.141, 180, 183, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Шумперк Сєвєроморавської обл., Чехія, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем м. Києва, ідентифікаційний код - НОМЕР_2, зареєстрованого 02 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 156.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити "ОСОБА_2".

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 гуртожиток, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 гуртожиток, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 гривня 21 копійка. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 копійка).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок. (двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю.В.Семаніва