У х в а л а

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона згідно відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля ДЕУ-ЗАЗ ТР 699Р державнийреєстраційний номер НОМЕР_3, а ОСОБА_7 має право керування цим автомобілем. 16 листопада 2012 року водій транспортного засобу Сітроен державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, здійснив зіткнення із стоячим на узбіччі вказаним вище автомобілем ДЕУ-ЗАЗ.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження матеріальний збиток, завданий внаслідок вказаних дій ОСОБА_4, становить 32 023 грн 06 коп. ОСОБА_6 керував вказаним автомобілем без посвідчення водія, тому відповідальність за завдану шкоду повинна нести ОСОБА_8, яка є власником цього транспортного засобу. Крім того, позивачка зазначила, що їй було завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок наведених обставин вона значний час не експлуатувала свій автомобіль, їй були завдані переживання та страждання, моральну шкоду вона оцінює в 20 000 грн.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 32 023 грн 06 коп. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_6 неправомірно заволодів транспортним засобом, який йому надавався виключно для проведення відповідних робіт, а не вільного користування для своїх потреб, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчука

І.К.Парінова