Справа № 2-550/10
Провадження № 4-с/645/19/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, заінтересована особа ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області (далі за текстом - ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області), заінтересована особа - ОСОБА_3, в порядку Розділу VІІ ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 листопада 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у цивільній справі № 2-550/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором

позики, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 328 223 грн. 90 коп. боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 135 800 грн. боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 300 000 грн. неустойки за договором позики від 04 квітня 2007 року.

30 березня 2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано два виконавчих листа, в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 328 223 грн. 90 коп. боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 135 800 грн. боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 300 000 грн. неустойки за договором позики від 04 квітня 2007 року. Цей лист в подальшому неодноразово було предявлено до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ до

виконання.

09 листопада 2011 року апеляційним судом Харківської області по згадуваній вище справі

було ухвалено рішення, яким рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада

2010 року частково змінено та вирішено: стягнути з ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 368 000 гривень - суму боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 98 600 гривень - суму боргу за договором позики від 30 серпня 2008

року; 100 000 гривень - суму неустойки за прострочення виконання умов договору від 04 квітня 2007 року.

На виконання цього рішення, 08 лютого 2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видані два виконавчих листа, в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 368 000 гривень - суми боргу за договором позики від 04 квітня 2007року, 98 600 гривень - суму боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 100 000 гривень - суму неустойки за прострочення виконання умов договору від 04 квітня 2007 року. Цей виконавчий лист також неодноразово було подано до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ для виконання.

21 травня 2015 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», представником стягувача до канцелярії Фрунзенського ВДВС ХМУЮ вкотре були подані дві заяви про відкриття виконавчих проваджень та відповідні заявам оригінали згадуваних вище виконавчих листів.

Проте, більше ніж пів року з моменту подачі заяв сторона стягувача не мала інформації про виконання судових рішень.

03 вересня 2015 року представником стягувача до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ було направлено заяву про надання інформації про стан та перебіг зазначених вище виконавчих проваджень, на яку була надана відповідь від 14 вересня 2015 року, згідно якої за боржником зареєстроване право власності на будинок № 10 по вул. Набережна в с. Миргороди Зміївського району Харківської області, у звязку із чим 25 червня 2015 року виконавчі провадження були направлені до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області. Але не зважаючи на те, що з моменту направлення виконавчого провадження до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області минуло майже пів року, стягувач чи його представники не мають інформації про те, чи виконані рішення судів. Державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо реалізації цього майна в рахунок погашення заборгованості, не накладено арешту та не описане зазначене майно, не призначено субєкта оціночної діяльності, не запропоновано стягувачу здійснити авансування витрат повязаних з реалізацією майна боржника та не реалізований вказаний обєкт.

Таким чином, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області щодо невиконання рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області щодо не направлення стягувачу постанов про відкриття виконавчого провадження, зобовязати направити на адресу стягувача копії постанов про відкриття виконавчого провадження; зобовязати ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області невідкладно виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року шляхом реалізації майна боржника будинку № 10 по вул. Набережна в с. Миргороди Зміївського району Харківської області. Крім того, при зверненні до суду заявник звертався до ТОВ «Харківський центр правової допомоги» для отримання правової допомоги та сплатив 5512 грн. 00 коп., які просить стягнути з ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області.

У судове засідання представник ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності від 18.12.2015 року, не зявилася, надала заяву про розгляд скарги без участі ОСОБА_2 та його представника.

ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу не надав.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових заперечень не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 328 223 грн. 90 коп. боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 135 800 грн. боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 300 000 грн. неустойки за договором позики від 04 квітня 2007 року.

30 березня 2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано два виконавчих листа, в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 328 223 грн. 90 коп. боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 135 800 грн. боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 300 000 грн. неустойки за договором позики від 04 квітня 2007 року. Цей лист в подальшому неодноразово було предявлено до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ до

виконання.

09 листопада 2011 року апеляційним судом Харківської області рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року частково змінено та вирішено: стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 368 000 гривень - суму боргу за договором позики від 04 квітня 2007 року, 98 600 гривень - суму боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 100 000 гривень - суму неустойки за прострочення виконання умов договору від 04 квітня 2007 року.

На виконання цього рішення 08 лютого 2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видані два виконавчих листа, в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 368 000 гривень - суми боргу за договором позики від 04 квітня 2007року, 98 600 гривень - суму боргу за договором позики від 30 серпня 2008 року; 100 000 гривень - суму неустойки за прострочення виконання умов договору від 04 квітня 2007 року. Цей виконавчий лист також неодноразово було подано до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ для виконання.

Як вбачається з відповіді, наданої представнику ОСОБА_2 Фрунзенським ВДВС ХМУЮ від 14 вересня 2015 року, за боржником ОСОБА_3 зареєстроване право власності на будинок № 10 по вул. Набережна в с. Миргороди Зміївського району Харківської області, у звязку із чим 25 червня 2015 року виконавчі провадження з виконання рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року були направлені до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області.

Матеріали справи не містять даних про направлення стягувачу копій постанов про відкриття ВДВС Зміївського РУЮ Харківської областівиконавчих проваджень з виконання рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року і взагалі інформації про хід виконавчих проваджень після отримання їх ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Частиною 1 статті 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З огляду на викладене, суд вбачає всі підстави для визнання бездіяльності державної виконавчої служби протиправною та необхідності відновлення і захисту в судовому порядку порушених прав й інтересів сторони стягувача.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Бездіяльність ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області призвела до порушення прав і охоронюваних законом інтересів заявника, що є підставою для їх відновлення в судовому порядку.

У звязку з цим, вимоги заявника про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо невиконання ним рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року, не направлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження та зобовязання його невідкладно виконати ці судові рішення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підтвердження витрат на правову допомогу до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги із товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги» з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих в рамках цієї справи робіт (послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 5512 грн. 20 коп.

За таких обставин, вимога про компенсацію заявнику витрат на правову допомогу за рахунок відділу державної виконавчої служби є обґрунтованою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

В матеріалах справи надано калькуляцію, відповідно до якої було витрачено 10 годин для надання правової допомоги.

Проте, суд вважає необхідним зауважити, що категорія скарг на бездіяльність державного виконавця відноситься до категорій, які не потребують багато зусиль щодо їх складання, витребування додаткових доказів, направлення запитів, складного аналізу документів, поглиблених юридичних знань. У звязку чим, вважає з урахуванням тривалості та обсягу справи для необхідності ознайомлення з нею, аналізу нормативного матеріалу, надання консультації, складання скарги достатньо 5 годин.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата становить 1378 грн. При цьому суд бере до уваги саме мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня, 40% від якої становить, 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу про стягнення витрат на правову допомогу частково на суму 2756 грн. 00 коп. (551,20 грн. х 5).

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, Законом України „Про виконавче провадження, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області щодо невиконання рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавцявідділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області щодо не направлення ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зобовязати державного виконавця Зміївського районного управління юстиції Харківської області, в провадженні якого на теперішній час перебувають виконавчі листи з виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року направити ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження і невідкладно вчинити визначені Законом України „Про виконавче провадження дії з виконання рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року.

Стягнути з Зміївського районного управління юстиції Харківської області на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 2756 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд міста Харкова.

Суддя Г. С. Шевченко