Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/194/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2016 року

12 травня 2016 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Шпідько В.Г., секретаря Кузуб В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Калініна», про визнання договорів оренди землі не укладеними, повернення земельних ділянок, -

Встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро-Калініна» про визнання договорів оренди землі не укладеними, повернення земельних ділянок.

Зазначає, що відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки, вона є власником земельних ділянок, що розташовані на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (за межами населеного пункту), цільове призначення земельних ділянок ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказує, що земельні ділянки належали ОСОБА_2, померлій 24.05.2015р. за якою вона доглядала, та отримала земельні ділянки в спадщину.

28.03.2012 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договори оренди землі, за умовами яких та передала, а відповідач прийняв земельні ділянки у платне користування строком на 5 років.

Зазначає, що договори було укладено з грубим порушенням законодавства щодо оренди землі, чинного на момент укладення, а саме: договорами оренди землі, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Гребінківському районі Полтавської області, так як за останні роки свого життя ОСОБА_2 вона доглядала за нею, та їй неодноразово скаржилася на те, що її земельні ділянки безпідставно користується відповідач «Агро Калініна», будь яких договорів оренди вона не підписувала та не укладала. 20.05.2014р. зверталася до прокурора про вчинення посадовими особами кримінальних правопорушень, проводилась почеркознавча експертиза, нажаль 23.05.2015р. ОСОБА_2 померла. Після отримання в спадок вищевказаної землі (4.12.2015р. вона зверталася до відповідача з вимогою до повернення їй у користування земельних ділянок Проте відповідач на її вимоги не реагує, посилаючись на договори оренди землі, тому вона просить договори оренди землі визнати не укладеними, та повернути земельні ділянки.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити,оскільки вони вважають, що порушені права позивача при складенні договорів аренди, посилаючись на висновок почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив його не задовольняти, оскільки просить вважати перебіг строку позовної давності, договори укладено 28.03.2012р., строком на 5 років, 30.03.2012р. ОСОБА_2 отримала гроші, за земельні ділянки, писалап заяву про надання їй матеріальної допомоги 17.08.2013р. в розмірі 20тис. грн.. на лікування внучки. Пізніше отримувала гроші позивачка. Висновок експерта з матеріалів досудового розслідування не може бути доказом по даній справі в розуміння ст..66 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має у власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області: -ОСОБА_1 площею 6,9469га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 116646, виданого 16.03.2012року, та площею 2,3215га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 116647, виданого 16.03.2012року, зареєстрованих у Відділі Держкомзему в Гребінківському районі Полтавської області ( а.с. 7-8).

28 березня 2012 року між ціми особами як орендодавцем землі та Відповідачем ТОВ «Агро-Калініна» як орендарем, було підписано текст договору оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вищевказаною земельною ділянкою: -28 березня 2012 року між ТОВ «Агро-Калініна» та ОСОБА_2 було укладено договори оренди земельних ділянок, що зареєстровано 16.07.2012 року у Відділі Держкомзему у Гребінківському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 00989 та № 00990 ( а.с. 11-12).

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі,статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній як на момент укладання договорів, так і на момент їх державної реєстрації), істотними умовами оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови призначення та цільове призначення земельної ділянки; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючи обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодесом.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, ст. 30 Закону України «Про оренду землі» та за змістом пункту 36 договору оренди передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди - вирішується в судовому порядку.

Протягом строку дії договору оренди від орендодавця (позивача у справі) надходили тільки пропозиції про видачу матеріальної допомоги в розмірі 20тис. грн. на лікування (а.с.21,22). Небажання дотримання до договору позивач пояснює відсутністю волевиявлення підтримувати взаємовідносини з відповідачем щодо користування належними їй земельними ділянками, тобто наміром її визнання договорів оренди землі не укладеними та повернення земельних ділянок, що не може бути підставою для визнання спірних договорів не укладеними, оскільки і вона отримувала гроші.

У відповідності до ст. ст. 1-3 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У 2012 році зазначені договори оренди зареєстровані у Відділі Держкомзему у Гребінківському районі Полтавської області, про що зроблено відповідні записи в державному реєстрі земель.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, серед істотних умов договору оренди землі зазначено: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата з зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що договори оренди укладені у письмовій формі, пройшли державну реєстрацію, орендодавці мали необхідній обсях цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним та спрямоване на укладення договорів оренди, до договорів оренди земельних ділянок додано копії державних актів, при складанні, видачі та реєстрації яких було вчинено відповідні плани та схеми земельних ділянок, кадастрові плани з відображенням обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених сервітутів, а також вчинено опис меж, де зазначено сусідніх землекористувачів.

Спірні договори містять акти приймання-передачі об`єктів оренди, кадастрові плани; акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); які є невід`ємною частиною договорів оренди. Вони містять прізвище власника земельної ділянки (орендодавця), її розмір, кадастровий номер.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.770 ЦК України права переходять та обовязки наймодавця, яки перейшли до позивача, як спадкоємця. Загальна позовна давність згідно ст.257 ЦК України встановлена тривалість 3 роки.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Оскільки в порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивачами по справі не доведено в чому полягає порушення їх прав внаслідок відсутності у договорі оренди землі умов повернення земельних ділянок, підстав до задоволення позовних вимог по справі не вбачається.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, не містять обґрунтування таких підстав, як невизнання чи оспорювання відповідачем законних прав і інтересів позивача. Окрім того, не обгрунтовується чим саме порушуються права позивача відсутністю в договорах такої істотної умови, як ствердження ОСОБА_2 з відповідачем договори не складались, оскільки сама ОСОБА_2 писала заяви про надання їй допомоги, та отримувала гроші після укладення договору, що відносно почеркознавчої експертизи, то вона не може бути доказом в розумінні ст.66 ЦПК України, оскільки судом по справі не призначалась, а призначити експертизу позивач та його представник не згодились.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що права позивача в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК УКраїни не порушені, а тому обраний ними спосіб захисту прав не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином позов не підлягає в задоволенні.

На підставі викладеного та ст.ст. 15, 203,ч.1 ст.210,261, 638, 758, 792 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст.10, 15, 60, 66,212, 215-218 ЦПК України, суд-

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Калініна», про визнання договорів оренди землі не укладеними, повернення земельних ділянок відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 травня 2016 року.

Суддя ОСОБА_3