Провадження № 2/761/4588/2016
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 березня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Маліновська В.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, перш за все слід зазначити, що відповідно до вимог п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Разом з тим, у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача в частині вимог про визначення місця проживання дитини, тобто обставин, які свідчили б про наявність спору між сторонами щодо вказаного питання. Також, у позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують такі обставини.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині та згідно з вимогами ч. 1 ст. 120 ЦПК України нову позовну заяву необхідно подати разом із її копіями та копіями всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв немайнового характеру, які подаються до суду фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 грн. 20 коп.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем у позовній заяві об'єднано пов'язані між собою дві самостійні вимоги немайнового характеру, а саме: про розірвання шлюбу, а також про визначення місця проживання дитини.

При цьому згідно положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», роз'яснення, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу слід було надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду двох самостійних вимог немайнового характеру, тобто, по 551 грн. 20 коп. за кожну, а разом 1102 грн. 40 коп.

Проте, до позовної заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору на суму лише 551 грн. 21 коп.

Отже, позивачу слід надати до суду документ, який би підтверджував доплату судового збору у розмірі 551 грн. 19 коп.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся з даним позовом саме до Шевченківського районного суду м. Києва, посилаючись на положення ч. 2 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України).

Так, згідно положень ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказала, що вона тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 що територіально відноситься до дислокації Шевченківського району м. Києва.

Однак, згідно вимог ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі - Закону) місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Також, відповідно до положень вищезазначеної статті Закону реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла, а довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Однак, позивачем на підтвердження її зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування за адресою: АДРЕСА_1, додано до матеріалів позовної заяви Довідку про взяття її на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 17.02.2015 року, термін дії якої на день подання позовної заяви до суду закінчився, що, серед іншого, позбавляє суд можливості визначитись стосовно підсудності вказаної справи саме Шевченківському районному суду міста Києва.

У зв'язку з зазначеним, позивачу слід надати до суду належний документ, який б підтверджував її зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування за адресою: АДРЕСА_1, на день подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: