Справа № 363/1793/15-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/2012/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 33 21.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" звернувся з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 10 вересня 2012 року в м. Києві з вини ОСОБА_2 який керував автомобілем «Шевролет АВЕО» днз.НОМЕР_1 було скоєно дорожно-транспортну пригоду а саме: зіткнення із автомобілем «Вольво» днз.НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

На час скоєння дорожно-транспортної пригоди автомобіль «Вольво» днз.НОМЕР_2 , був застрахований у ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 листопада 2011 року, укладеного із ОСОБА_4

Позивачем складено страховий акт № ДККА-20124 та акт № ДККА-20124/01і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9 628,42 гривень.

Третя особа - ПрАТ „УТСК" сплатила на рахунок позивача 7 488,95 гривень, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 2139 грн. 47 коп.

Просили стягнути з ОСОБА_2 в порядку регресу 2 139,47 гривні страхового відшкодування та 243,60 гривень судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської обаласті від 25 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група 2 139 ,47 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та 243,60 грн. судового збору , а всього 2383.07 (дві тисячі триста вісімдесят три) грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що між 04 листопада 2011 року між ПАТ „ СК „Українська страхова група" та ОСОБА_4 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №28-2840-11-1908 , предметом якого є страхування цивільно- правової відповідальності транспортного засобу „Вольво" , днз.НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП , та піддано адмістягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.7).

У відповідності з ч. 4ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

02 листопада 2012 року Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", було складено страховий акт № ДККА-20124 та акт № ДККА-20124/01, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 9 628,42 гривень (ас.9-15).

На підставі заяви страхувальника , страхове відшкодування було сплачено шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ „Вінер Автомотів" (ас.16-17).

Третя особа - ПрАТ „УТСК" сплатила на рахунок позивача 7 488,95 гривень

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інтанції мотивував свій висновок тим, що відповідно до ст. 1191 ЦПК України позивач має право зворотньої вимоги регресу ОСОБА_2 в розмірі 2139,47 грн., які підлягали стягненню.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав:

Статтею1191 ч.1 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вирішуючи спір, суд застосував до спірних правовідносин положення ст.1191 ЦК України, не взявши до уваги, що на дані правовідносини поняття регресу не поширюється.

Так, до відносин, які виникли із страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застосовується ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а до тих, які виникли із добровільного страхування - ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».

Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону №1961-І, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Враховуючи, що ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» заявлено вимоги про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_2 - особи, з вини якої заподіяно шкоду, то в даному випадку виник спір щодо відшкодування збитків в порядку суброгації, а не в порядку регресу.

Суд першої інстанції безпідставно в обґрунтування підстав для задоволення позову послався на ст.1191 ЦК України, яка регулює відносини щодо відшкодування збитків в порядку регресу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі про задоволення позову та стягнення з відповідача коштів в сумі 2383, 07 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року -скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - 2139 грн. 47 коп. ( дві тисячі сто тридцять девять гривень сорок сім копійок) страхового відшкодування.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: