Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/391/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц /778/1866/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області, про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області, про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року його позов було задоволено частково, зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_4 провести за власний кошт заміну всіх неякісних склопакетів на нові, відповідної якості, за адресою: АДРЕСА_1, протягом 1 місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 24,66 грн., судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 900 грн., встановлено строк для добровільного виконання рішення суду в цій частині протягом 1 місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Виконавчий лист ним був пред'явлений до Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції у травні 2014 року, однак, відповідач злісно ухиляється від покладеного на нього рішенням суду обов'язку, в зв'язку з чим, вважає, що в зазначений у рішенні спосіб воно не може бути примусово виконане.

Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_3 просив суд встановити наступний спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року, а саме, стягнути зі ОСОБА_4 грошові кошти на його користь для заміни всіх неякісних склопакетів на нові, відповідної якості, за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 5 596,86 грн., відповідно до розрахунку фірми - виробника склопакетів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

При постановленні ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд виходив із того, що, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, заявник не зазначив, які саме обставини з передбачених законом ускладнюють виконання зазначеного судового рішення або роблять його виконання неможливим, з огляду на те, що з наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається про обізнаність боржника про свій обов'язок виконати рішення суду в добровільному порядку, а також про його обізнаність про застосування до нього заходів примусу. Матеріали виконавчого провадження, надані суду, не містять також даних про неможливість виконання вказаного судового рішення. Крім того, заявник помилково вважає, що спосіб виконання рішення суду про зобов'язання боржника особисто, як приватного підприємця, вчинити дії, що передбачені Законом України "Про захист прав споживачів", може бути замінений на стягнення суми вартості вчинення таких дій, яка не була предметом розгляду справи судом при ухваленні рішення і не міститься, навіть, як спосіб захисту права споживачів, в Законі України "Про захист прав споживачів, в зв'язку з чим, на думку суду, той спосіб, який заявник вважає іншим способом виконання рішення суду, є іншим способом захисту права, за яким заявник може звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Підстави та порядок зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення врегульовані статтею 373 ЦПК України та статтею 36 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 36 Закону «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Виходячи зі змісту статті 373 ЦПК України та статті 36 Закону «Про виконавче провадження» підставою для зміни способу виконання судового рішення є наявність обставин, що перешкоджають або утруднюють виконання рішення у той спосіб, який зазначено в судовому рішенні. Зміна способу і порядку виконання допускається у виняткових випадках та полягає в заміні одного заходу примусового виконання, встановленого законом або судом, на інший, більш доцільний або єдино можливий за наявних обставин.

За результатами розгляду заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213 ЦПК України.

Проте, зі справи вбачається, що оскаржена ухвала не в повній мірі відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, як зазначалося вище, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року було зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_4 вчинити певні дії та стягнуто з останнього певну суму на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

У своїй заяві ОСОБА_3 просив суд встановити наступний спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення, а саме, стягнути з фізичної особи ОСОБА_4 грошові кошти, посилаючись у судовому засіданні на те, що підприємницька діяльність останнього припинена.

Проте, як вбачається з оскарженої ухвали, суд не досліджував та не надавав правову оцінку вказаній обставині, на яку посилався заявник, не з'ясовував можливість виконання рішення за таких умов.

Слід також зазначити, що заява ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 373 ЦПК України розглядалася без повідомлення ОСОБА_4, матеріали справи не містять відомостей про повідомлення останнього про час та дату судових засідань, призначених на 02.03.2016р. на 12.00 год. та на 04.03.2016р. на 09.00 год.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду вищенаведені обставини дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції порядку розгляду заяви і тягнуть скасування оскарженої ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року по цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: