Справа № 308/1325/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Власова С.О.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участі представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, який в подальшому уточнив та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 161 380,34 грн. та судові витрати пропорційно в розмірі 1796,44 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року уточнений позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 161 830,34 грн., та судові витрати в розмірі 1796,44 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, - 01 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №154/08.

Згідно кредитного договору позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 26 800,00 доларів США, на строк з 01 липня 2008 року по 30 червня 2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 14,3% річних.

Повернення кредитних коштів, наданих позивачем ОСОБА_3 в межах заборгованості, забезпечуються порукою ОСОБА_4, відповідно до договору поруки №154/08-02 від 01 липня 2008 року.

Крім того повернення кредитних коштів забезпечується нерухомим майном згідно договору іпотеки №154/08-01 укладеного 01 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3, який посвідчений 01.07.2008 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1283. Предметом іпотеки, згідно договору іпотеки визначено нерухоме майно квартира №46, яка знаходиться у м. Ужгород, по вул. Бабяка в будинку №1, Закарпатської області, загальною площею 22,9 кв.м., житловою -12,3 кв.м. Яка належить в цілому ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу укладеного 01.07.2008 року між ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_6, посвідченого ОСОБА_5- приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1276.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на 17.09.2015 року загальна заборгованість складає 161 830,34 грн., з яких 158747,31 грн. - строковий кредит; 1 024,17 грн. - прострочений кредит; 1946,50 грн. поточні проценти; 112,36 грн. прострочені проценти. зобовязань.

Що стосується доводів апелянта, що заяви про визнання позову були написані відповідачами під тиском позивача та під погрозою забрати житло, однак не навів щодо цього жодних доказів. Вказане не відповідає дійсності, так як позивач у своєму позові ставив вимогу виключно про солідарне стягнення суми заборгованості з відповідачів. Позивач не ставив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру).

Безпідставними є посилання апелянта на недотримання Банком вимог ЗУ «Про захист прав споживачів».

У претензіях Банку до відповідачів не фігурує 60-ти денний термін на виконання грошових зобов'язань. Проте, ці вимоги датовані 14.10.2014 року (апелянтом вимога отримана 15.10.2014р.), однак, Банк звернувся з позовом до суду лише 06.02.2015 року, тобто, майже через 4 місяці після направлення відповідачам цих претензій, а розрахунок заборгованості для позовних вимог був взятий станом на 15.01.2015 року. З цього слідує, що відповідачі мали більше ніж 60 днів на виконання вимог Банку по погашенню заборгованості, але не погасили прострочену заборгованість, що свідчило про невиконання ними своїх зобов'язань за умовами вказаного кредитного договору та договору поруки № 154/08-02 від 01.07.2008р., зокрема, п.п. 2.1 та 2.2 цього договору.

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України при невиконанні зобов'язання за договором настають правові наслідки встановлені договором або законом. Зокрема, п.п.3.2.8, 5.1 Кредитного договору передбачено відшкодування всієї заборгованості за договором. Аналогічним чином п. 4.2.4 Додаткової угоди до кредитного договору передбачено, що Позивач (Банк) має право вимагати дострокового повного виконання Відповідачем своїх зобов'язань по цьому договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафних санкцій, зокрема, у випадку невиконання Позивачем будь-яких своїх зобов'язань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань (з простроченням їх виконання більше ніж на один банківський день), невиконання та/або неналежне виконання вимог будь-якого з п.п.4.3.6.-4.3.9 цього договору (додаткової угоди) та невиконання зобов'язань по укладеному договору іпотеки.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що позивач надав суду неналежні докази, не надав суду належні докази отримання кредиту та докази заборгованості, зокрема, первинні бухгалтерські документи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду розширений розрахунок заборгованості, в якому відображені періоди нарахування, кількість днів, відсоткова ставка, зменшення суми заборгованості, сума нарахованих процентів, дата та сума сплати процентів, сума простроченої заборгованості. Ці дані йдуть з розбивкою за кожен календарний місяць. Крім цього, в додатках до позовної заяви суду було надано виписки з особових рахунків Відповідача 1, в яких відображено весь рух коштів, які поступали на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачі в суді 1-ї інстанції не ставили під сумнів вказаний розрахунок та дані, що відображені у вказаних виписках. Апелянтом, як позичальником, не заявлено і у апеляційній скарзі про те, що якийсь платіж по кредиту з їхнього боку Банком не проведений, хоча при проведенні платежів позичальник отримує на руки другий примірник касового документу. Таким чином, суду були надані достатні та належні докази, які обґрунтовували вимоги позивача.

Щодо факту отримання відповідачем кредитних коштів, то у відповідності до п.3.1.1.2 Кредитного договору 01.07.2008 року Банк видав відповідачу 1 кредит у розмірі 26 800,00 доларів США шляхом перерахування цих коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, що підтверджується наданим суду меморіальним валютним ордером № ТЯ.1836.1.108 від 01.07.2008р. У 2010 році Відповідачу підписанням вищевказаної Додаткової угоди до кредитного договору було змінено вид кредитування, тобто, змінено валюту кредиту з долара США на гривню. За умовами цієї угоди юридично було здійснено видачу кредиту апелянту у гривні в сумі 203 810,79 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді