Справа № 202/859/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 19 березня 2015 року помер її батько ОСОБА_4, який з 1976 року був членом житлово-будівельного кооперативу № 209 та проживав у квартирі № 47 корпусу № 1 житлового будинку № 81 по вул. Янтарній у м. Дніпропетровську. Після його смерті вона звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що право власності на спірну квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем. Посилаючись на те, що спадкодавець в листопаді 1988 року повністю сплатив пайовий внесок за квартиру в сумі 5772 рубля та його дружина ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру № 47 у корпусі № 1 житлового будинку № 81 по вул. Янтарній у м. Дніпропетровську.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що Дніпропетровською міською радою права позивача не порушені, остання є неналежним відповідачем по справі. Просила в позові відмовити.

Третя особа - Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора надала заяву, в якій просила справу розглянути без участі її представника.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 112 від 22 жовтня 1976 року батько позивача ОСОБА_4 як член житлово-будівельного кооперативу № 209 отримав право на вселення разом із членами своєї сім'ї до квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 209 від 28.01.2016 року пайовий внесок за квартиру повністю сплачений ОСОБА_4 в листопаді 1988 року в сумі 5572 рубля.

19 березня 2015 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті 3 липня 2015 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини звернулася дочка ОСОБА_3

При цьому 4 квітня 2015 року дружиною померлого ОСОБА_5 була складена нотаріально посвідчена заява про відмову від прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 19 січня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 47 у корпусі № 1 будинку № 81 по вул. Янтарній у м. Дніпропетровську, оскільки право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем у встановленому порядку.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 15 Закону України Про власність було передбачено, що член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічне положення закріплено в частині 3 статті 384 ЦК України, відповідно до якого у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Враховуючи, що за життя батько позивача повністю сплатив пайовий внесок за спірну квартиру та позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим та за позивачем необхідно визнати право власності на квартиру № 47 в корпусі № 1 житлового будинку № 81 по вул. Янтарній у м. Дніпропетровську.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що Дніпропетровська міська рада є неналежним відповідачем по справі та права позивача нею не порушені, оскільки в силу закону в разі відсутності спадкоємців, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття спадщини така спадщина переходить у власність територіальної громади міста за місцем відкриття спадщини. Отже, зважаючи на те, що спірна квартира була викуплена спадкодавцем у житлово-будівельного кооперативу, позивачем вірно пред'явлено позов до Дніпропетровської міської ради.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за закономзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 47 в корпусі № 1 житлового будинку № 81 по вул. Янтарній у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 19 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко