справа № 166/141/16-ц
провадження № 4-с/166/3/16
УХВАЛА

іменем України

11 травня 2016 року смт. Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З.,

за участю секретаря - Приймачук О.М.,

представника заявника - Замлинського С.С.,

державного виконавця - Юрчака О.П.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Ратне в режимі відеоконференції справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущака Василя Богдановича від 26 серпня 2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, просить визнати нечинною постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26.08.2015 року ВП № 48385150.

В обґрунтування звернення зазначив,що у Другому відділенні державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 112964 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 64 коп..

У жовтні 2015 року , перебуваючи у відпустці 19.10.2015 року ним було надано довіреність дружині ОСОБА_3 представляти його інтереси , в зв`язку з виконанням службових ( бойових) завдань в складі підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 з 14.05.2015 року та неможливістю в польових умовах здійснювати захист своїх прав та інтересів.

21.10.2015 року ОСОБА_3 надіслала заяву із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення начальнику Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції з проханням зупинити виконавче провадження ВП № 48385150 по причині перебування в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей , яку отримано 26.10.2015 року.

Станом на 12.02.2016 року відповідь на це звернення не надходило.

Зазначає, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26.08.2015 року не відповідає обов`язковим реквізитам,зокрема, на роботу не влаштовувався, а був мобілізований, тобто ст. ст. 68, 69 Закону України « Про виконавче провадження» не можуть бути застосовані; відсутні строк і порядок оскарження постанови.

Стверджує, що такі дії державного виконавця призвели до порушення його прав та незаконного стягнення з нього грошового забезпечення у період антитерористичної операції.

Просить врахувати суд при розгляді скарги, що не міг оскаржити постанову з наступних поважних обставини : з 18.11.2015 року по 27.11.2015 року перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у травматологічному відділенні ВМКЦ ПпР м. Харків по причині отримання під час служби травм і травматичним відривом лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини лівого стегна , а з 27.11.2015 року по 05.02.2016 року на стаціонарному лікуванні у військово - медичному клінічному центрі Центрального регіону у місті Вінниця.

10.02.2016 року , будучи у відпустці за станом здоров`я, дізнався про порушення своїх прав та можливість оскаржити постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26.08.2015 року ВП № 48385150.

Ухвалою Ратнівського районного суду від 11 травня 2016 року замінено суб`єкта оскарження державного виконавця Другого відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на державного виконавця Тернопільського міського відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подану скаргу підтримав, просить неї задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Державний виконавець Юрчак О.П. просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки дії державного виконавця є обгрунтованими і правомірними. Ствердив, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання ОСОБА_5 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року. Не може пояснити по якій причині не зупинено виконавче провадження в зв`язку з проходженням військової служби боржником , так як на той час виконавче провадження знаходилося в іншого державного виконавця.

Вислухавши доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , державного виконавця Юрчака О.П., дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Статтею 1 ЦПК України як головне завдання цивільного судочинства визначено справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України , судові рішення , що набрали законної сили , обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках , встановлених міжнародними договорами ,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ,- і за її межами . Виконання рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

У відповідності до ст.1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно до вимог п.1ч.1 ст. 19 Закону України « Про виконавче провадження» , державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону , за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Встановлено ,що Ратнівським районним судом Волинської області 08 квітня 2015 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 112964,64 гривні вартості ремонту автомобіля, моральної шкоди у розмірі 15000 гривень, витрати правової допомоги 450 гривень.

З письмової заяви начальника Другого відділу виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ( а. с. 28 ) слідує, що 11.08.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ,копії якої направлено сторонам для відома та виконання.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Побер І.І., яка відповідно до листа № 30/20541/14 від 12.08.2015 року направлена ОСОБА_1 для виконання.

Однак, суд вважає, що відправник 2ДВС згідно списку № 518 від 13.08.2015 року відправив рекомендований лист ОСОБА_1 в ОСОБА_6 , але достовірно знаючи ще 06.07.2015 року про відсутність останнього за цією адресою по причині його призову на військову службу в АДРЕСА_1 ,польова пошта НОМЕР_1 ,що стверджено листом № 321/к/5438 від 25.06.2015 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України.

26 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущаком В.Б., керуючись ст. ст. 68,69,70 Закону «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 ( а. с. 3), яку направлено для виконання головному бухгалтеру військової частини ,польова пошта НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , тобто про відрахування щомісячно 20% з усіх видів заробітку ОСОБА_1 ..

Листом № 30/21088/10 від 26.08.2015 року вказану постанову направлено для виконання головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 та для відому ОСОБА_1 на адресу за якою останній відсутній, так як проходив військову службу в АТО.

Таким чином , суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 позбавлений був права оскаржити постанову державного виконавця від 26.08.2015 року .

За приписами ч. 1 ст. 31 вказаного Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження , які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження , надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією , крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження , про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою , зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що державним виконавцем не дотримано вказаних вимог ,оскільки відсутні відомості про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 не отримав постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року,оскільки відсутні дані про отримання листа , відсутність його за місцем реєстрації по причині проходження військової служби в АТО.

Отже,боржник був позбавлений права у встановлений строк добровільно виконати боргові зобов`язання.

Таким чином, державний виконавець не вправі був розпочинати дії з примусового виконання рішення .

Як вбачається з витягу наказу керівника сектору «А2 № 136 від 14.05.2015 року, довідок № 517 від 17.06.2015 року,№ 1739 від 02.10.2015 року військової частини польова пошта НОМЕР_1 заявник перебував безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції та території Донецької та Луганської областей з 14 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

Крім цього, з військово-медичного клінічного центру східного регіону військова частина НОМЕР_2 , довідок № 1813 від 30.11.2015 року військово медичного клінічного центру Центрального регіону , довідки № 68 від 05 лютого 2016 року військово - лікарської комісії № 202 від 05.02.2016 року слідує, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 18.11.2015 року по 05.02.2016 року.

З пояснень представника заявника слідує, що постанову про відкриття виконавчого провадження заявник про виконавче провадження дізнався лише в жовтні 2015 року , перебуваючи в зоні АТО , тому ні оскаржити постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 26.08.2015 року , а також просити про зупинення проведення виконавчих дій не міг.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини п/п В 1428 № 90 від 25.04.2016 року ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу з 25 квітня 2016 року. З даного наказу вбачається, що останній отримував грошове забезпечення.

У відповідності до ч.1,ч.2 ст. 58 Закону України « про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Статтею 37 Закону України « Про виконавче провадження « визначено вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження ,а статтею 38 вказаного Закону визначені обставини , що надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Заявою представника ОСОБА_3 , рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 21.10.2015 року стверджено, що вона зверталася до начальника Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції як представник Прадоша С.М. про зупинення виконавчого провадження в зв`язку з перебуванням боржника та території Донецької та Луганської областей в АТО.

В матеріалах справи відсутні відомості про вирішення звернення представника ОСОБА_7 .

Крім того, у виконавчому провадженні № 552/5 ,номер за ЄДРВП : НОМЕР_3 відсутні відомості про отримання заяви представника ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження та її вирішення відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Статтею 32 Закону «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень,зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 73 ч. 2 п. 3 вказаного Закону встановлено, що стягнення не може бути звернено грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином державний виконавець не мав право виносити постанову про звернення стягнення на заробітну плату заявника, оскільки той брав участь в проведенні АТО і отримував грошове забезпечення і державний виконавець в силу ст. 37 ч. 1 п.3 Закону України « Про виконавче провадження» зобов`язаний був зупинити виконавче провадження.

Представник заявника просить стягнути на його користь 1461,60 гривень вартості правової допомоги відповідно до Акту надання послуг адвоката № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29 лютого 2016 року № 29 , чеку № 3 від 31 березня 2016 року.

Суд, дослідивши надані докази про відшкодування судових витрат на відшкодування оплати юридичної допомоги, приходить до висновку відмовити у їх стягненні, виходячи із наступного .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Представником ОСОБА_4 не надано відповідних доказів про сплачу через банк оплати його гонорару в розмірі 1461,60 гривні, оскільки чек № 3 від 31 березня 2016 року написаний, підписаний особисто ним без надання інших бухгалтерських документів щодо сплати цих коштів і зарахування як гонорар.

Отже, суд, відмовляє у стягненні на користь ОСОБА_4 1461,60 гривні оплати юридичної допомоги Прадошем С.С., враховуючи, що ним не долучено оформлених у встановленому законом порядку документів,що свідчать про оплату гонорару та інших витрат ,пов`язаних із наданням правової допомоги, відповідно до ст. 14, ст. 178 Податкового кодексу України, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат , яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність , затвердженого наказом Міністерством доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218, Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , Правил адвокатської етики.

Суд вважає, що заявник, звернувшись із вказаною скаргою до суду 16 лютого 2016 року, з огляду на те, що брав участь в АТО, отримав поранення та тривалий час лікувався і потребував постійної сторонньої допомоги, звільнився із служби 25 квітня 2016 року, дотрималася передбаченого ст.385 ЦПК України строку оскарження дій ВДВС.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1,17,19,31,37,39,58,73 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.1,14 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити .

Скасувати постанову старшого державного виконавця Кущака Василя Богдановича про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26 серпня 2015 року ВП № 48385150 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд шляхом подачі в 5 - денний строк з дня її винесення ,а для ОСОБА_1 в той же самий строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ратнівського

районного суду О.З. Фазан