Справа № 297/722/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дітьми повноліття, а саме до Польської Республіки, Болгарської Республіки та Естонії.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 31 січня 2006 року, коли їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні. Після розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні дітей не бере, їх розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя дітей, їх фізичний, моральний та духовний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення, тоді як діти хворіють на застудні захворювання, і для лікування і профілактики яких необхідне періодичне перебування дітей на морі. Позивач вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дітей та перешкоджає їх всебічному розвитку. У звязку з цим, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона намагається забезпечити дітям належне виховання, їх всебічний розвиток та розширення їх світогляду. І так як має можливість відправити дітей на відпочинок, бажає використати таку можливість. Однак оскільки відповідач добровільно не бажає надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, вона змушена звертатися до суду.

Відповідач ОСОБА_2, який про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи від нього не надходило (а. с. 15, 16).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 31.01.2006 року (а. с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копіями свідоцтв про народження відповідно серії 1-ФМ № 065563 від 21.03.2007 року та серії 1-ФМ № 065562 від 21.03.2007 року (а. с. 4, 5). Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї від 01.04.2016 року (а. с. 7).

Як ствердила в ході судового розгляду справи позивач, відповідач ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дозвіл на їх виїзд за кордон не надає.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дозвіл на їх виїзд за кордон не надає, суд вважає, надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу батька. При цьому, суд вважає, оскільки позивачем жодним чином не наведено підстав для надання дозволу на виїзд за кордон дитини ОСОБА_3 до її повноліття, тобто на 6 років, слід надати дозвіл на виїзд за кордон дитини ОСОБА_3 строком на 3 (три) роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 150, 155 СК України, п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ст. ст. 57-60, 88, 208, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виїзд за кордон до Республіки Польща, Республіки Болгарія та Естонської Республіки дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на 3 (три) роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виїзд за кордон до Республіки Польща, Республіки Болгарія та Естонської Республіки дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до повноліття ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійок.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 13 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_6.