про відмову у відкритті провадження у справі
6 жовтня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління, про визнання кредитного договору удаваним правочином,
3 жовтня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління, про визнання кредитного договору удаваним правочином.
Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 122 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Як вбачається з позовної заяви, зміст вимог позивача до відповідача становлять вимоги про визнання удаваним правочином кредитного договору № 16/2007/2112 ФЖК від 6 вересня 2007 р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра»; застосування наслідків удаваного правочину та визнання вказаного кредитного договору таким, що укладений в національній валюті України гривні у сумі 304 515 грн.
Таким чином, предметом позову є кредитний договір № 16/2007/2112 ФЖК від 6 вересня 2007 р.
Підставою позову позивач визначає те, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, містить несправедливі умови, положення договору надають значну перевагу банку та позбавляють позичальника значного обсягу прав, встановлюючи одночасно жорсткі обовязки та відповідальність для споживача кредитних послуг. Крім того, вказує, що банком не було надано інформації про можливість подорожчання кредиту через зміну курсу долара США, та необхідність укладати договір у доларах США була відсутня. Вважає, що фактично між сторонами було укладено договір в національній валюті України гривні.
Разом із тим, з Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до цього ж відповідача, про той самий предмет і за тих самих підстав. За наслідками розгляду позову ОСОБА_1 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення у справі № 335/1577/15-ц від 21 травня 2015 р. про відмову у задоволенні позову (головуючий суддя Бойко О.Ю.). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відтак, рішення є таким, що набрало законної сили.
Зазначеним рішенням суду було надано оцінку обставинам, на які позивач посилався в обґрунтування підстав заявленого позову, зокрема, судом надано оцінку обґрунтуванням позивача позову несправедливістю умов кредитного договору у звязку з наданням йому коштів в іноземній валюті, неприпустимості надання коштів в іноземній валюті у кредит. Зокрема, як зазначено у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду, судами встановлено, що підписуючи договір про надання кредиту від 06 вересня 2007 року ОСОБА_1 був ознайомлений з його умовами та наслідками, погоджувався з ними, зокрема, з умовами надання кредитних ресурсів в іноземній валюті - доларах США. За вказаних обставин судами не було прийнято до уваги посилання позивача на несправедливість умов договору щодо виконання зобовязань в іноземній валюті без врахування ризику позичальника у разі знецінення національної валюти.
Разом із тим, звертаючись до суду із даною позовною заявою ОСОБА_1 вказує посилання як на положення Закону України «Про захист прав споживачів», на які він вже посилався раніше у іншій справі, так і на положення статтей 235, 533 Цивільного кодексу України. Однак, зазначені посилання на правові норми не можуть вважатися іншою підставою позову з огляду на таке.
Підставою позову є частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України), і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України).
Підстави позову не можна змішувати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду України, який зазначав, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну правову норму, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.
При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними. Своєю чергою, від характеру спірних правовідносин залежить правова кваліфікація спору.
Вивчивши зміст позовної заяви, а також проаналізувавши зміст рішень судів, доходжу висновку, що підставами позову є такі самі обставини та докази, які вже розглядались та оцінювались Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя та Апеляційним судом Запорізької області при вирішенні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору недійсним. Ці обставини та докази не можуть бути знов досліджені та оцінені судом за новим позовом ОСОБА_1 який змінив в ньому правові норми в обґрунтування тих самих вимог. Непогодження позивача із змістом рішення не може слугувати підставою для нового розгляду справи в суді, проте, це не позбавляє позивача звернутися до суду, який ухвалив рішення, із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за наявності визначених ЦПК України підстав для цього, які, на думку позивача, не були враховані та не могли бути відомі суду на час розгляду його справи.
Підсумовуючи вищевикладене, доходжу висновку про те, що у відкритті провадження в даній справі слід відмовити.
На підставі пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне повернути заявникові сплачену суму судового збору.
Керуючись ст.ст. 122, 210 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління, про визнання кредитного договору удаваним правочином.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, сплачений відповідно до квитанції № 0.0.627392171.1 від 03.10.2016.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова