Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/9924/16-ц

Ім'ям України Провадження № 2/200/3169/16

(заочне)

18 серпня 2016 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 у червні 2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - Дніпропетровської міської ради, визначивши третьою особою по справі Сьому Дніпропетровську державну нотаріальну контору, прохаючи суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ «А-1» загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., до складу якого входять: 1-санвузол, 2-кухня, 3- житлова кімната, 4 - передпокій, 5 - житлова кімната, 6- житлова кімната, 7 - житлова кімната, 8 - коридор, а також споруд: прибудови літ. «а-1», «а-1», ганок літ. «а»; літня кухня літ. «Б», «б», ганок літ «б-1»; гараж літ. «Г», навіс літ. «М», сарай літ. «И»», вбиральня літ. «З», душ літ. «К»», вольєр літ. «Л», та на споруди №№ 1-3 у цілому(а.с. 2-5). У ході розгляду справи надав позов у новій редакції, у якій прохає суд про наступне: встановити факт належності домоволодіння АДРЕСА_1 попередньому власнику - ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, на нерухоме майно - житловий будинок літ «А-1» загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., до складу якого входять 1-санвузол, 2-кухня, 3- житлова кімната, 4 - передпокій, 5 - житлова кімната, 6- житлова кімната, 7 - житлова кімната, 8 - коридор та прибудови до житлового будинку літ. «а-1», «а1-1», ганок літ. «а»; ганок літ «а», літня кухня літ. «Б», «б», ганок літ. «б-1»; гараж літ. «Г», навіс літ. «М», сарай літ. «И»», вбиральня літ. «З», душ літ. «К»», вольєр літ. «Л», та на споруди №№ 1-3 у цілому (а.с. 42-45).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно із заповітом, що складений спадкодавцем 01 лютого 2002 року, своє майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, батько заповів йому. У встановлений законодавством строк він звернувся до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, що відкрилася по смерті батька Однак, постановою державного нотаріуса від 12 червня 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1, рекомендовано звернутися до суду. Тому встановлення ним того факту, що батько вжив усі необхідні дії для того, щоб зареєструвати за собою право власності на зазначений житловий будинок, потрібен йому для успадкування майна батька.

Зазначене домоволодіння було побудовано його батьками ще до його народження, у 1958-1963 роках. У 1969 році інспектором ДМБТІ домоволодіння по АДРЕСА_1 обстежено та складено відповідний акт, у якому зазначено, що домоволодіння належить йому на праві приватної власності, згідно з побудовами, так як ОСОБА_6, якому було виділено цю земельну ділянку, від неї відмовився, заведено інвентаризаційну справу № 2373. 12 листопада 1999 року інспектором БТІ знову складено технічний паспорт на домоволодіння по АДРЕСА_1, з метою реєстрації за батьком права власності. Однак, через те, що батько весь час хворів, він не зміг довести справу до кінця та отримати правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння на своє ім'я. У цьому будинку за життя був зареєстрований батько, зареєстрована мати, він та його діти. Він звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою від 20 липня 2015 року про надання йому у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка задоволена. Рішенням Дніпропетровської міської ради VІІ скликання № 102/6 від 13 квітня 2016 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) громадянам м. Дніпропетровська» йому надано дозвіл на розробку земельної документації на отримання землі у власність.

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, що затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-будівельного господарства за № 830/19568 від 11 липня 2011 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних житлових будинків, є технічний паспорт, що складений за результатами технічної інвентаризації; для проведення державної реєстрації прав на нерухоме мано, що побудоване до 05 серпня 1992 року, документом, що свідчить про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Мінюсту України за № 19-32/313 від 21 лютого 2015 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, він не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину і змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позов підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що перешкодою у здійсненні реєстрації спадкодавцем - покійним ОСОБА_4, права власності на збудоване ним спірне нерухоме майно, була хвороба. До 2004 року реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно здійснювалася виконавчими комітетами органів місцевого самоврядування. ОСОБА_4 здійснив усі дії, які повинен був здійснити для реєстрації права власності на нерухоме майно - викликав інспектора ДМБТІ, яка склала технічний паспорт, з яким він повинен був звернутися до виконкому для вирішення питання про отримання права власності, однак не зміг довести це до кінця, так як весь час хворів і помер. Встиг лише скласти на сина заповіт.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 58).

Відповідач - територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 56-57).

Представник третьої особи - Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про те, що його працівник повідомлений про час та місце розгляду справи, і у разі необхідності надання до суду копій нотаріальних документів, слід звернутися до нотаріуса із відповідним запитом; своєї згоди на участь у розгляді справи, яку мав надати у відповідності до вимог ч. 3 ст. 36 ЦПК України, не надав.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представників відповідача та третьої особи. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 36, 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих до справи письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно із заповітом від 01 лютого 2002 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно з яким житловий будинок АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_2 (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2, його батьком є ОСОБА_4 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). У б. АДРЕСА_1, за життя був зареєстрований ОСОБА_4, зареєстровані позивач та відповідач ОСОБА_3 (а.с. 10). Відповідно до акту від 30 січня 1969 року, що складений інспектором ДМБТІ, домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4, так як побудовано ним на земельній ділянці від якої відмовився ОСОБА_6 (а.с. 14-16). У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1, що складений інспектором ДМБТИ 12 листопада 1999 року, власником цього домоволодіння є ОСОБА_4 (а.с. 11-13, 20-22). Відповідно до відповіді начальника відділу КП «ДМБТІ» від 05 травня 2015 року на запит нотаріуса, станом на 31 грудня 2012 року відомості про реєстрацію та перехід права власності на б. АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 18). Згідно з постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 12 червня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що реєстрація права власності житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась (а.с. 19). Рішенням Дніпропетровської міської ради VІІ скликання № 102/6 від 13 квітня 2016 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) громадянам м. Дніпропетровська» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку земельної документації на отримання землі у власність (а.с. 28-29). Судові витрати становлять 1732 гривні 16 копійок (а.с. 1, 41).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Враховуючи те, що за показаннями представника позивача, підстав не довіряти яким у суду немає, спадкодавець - покійний ОСОБА_4 з 1999 року, з моменту складення інспектором ДМБТІ технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, де його статус зазначено, як власника, весь час, до моменту своєї смерті хворів, суд приходить до висновку про те, що зареєструвати за собою право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке на той час, згідно з вимогами чинного законодавства України реєструвалося органами виконавчої влади, не мав можливості. Через те, що хвороба та смерть є непереборною силою, судом, з метою успадкування ОСОБА_2 спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_4, встановлено той факт, що покійний ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вжив усіх заходів для реєстрації за ним права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, але не зміг здійснити реєстрацію внаслідок непереборної сили - смерті.

Судом встановлено, що єдиною перешкодою у отриманні ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася по смерті ОСОБА_4, є відсутність реєстрації за спадкодавцем права власності на спірне нерухоме майно. Через те, що судом встановлено факт, який має юридичне значення - що перешкодою у отриманні документу про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно є непереборна сила, право позивача на успадкування цього майна може бути захищено у визначений ним спосіб - шляхом визнання права власності на спадкове майно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у межах наданих позивачем платіжних документах - у сумі 1732 гривні 16 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 36, 60, 74-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити у повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вжив усіх заходів для реєстрації за ним права власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1, але не зміг здійснити реєстрацію внаслідок смерті.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 - житловий будинок літ «А-1» загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., до складу якого входять 1-санвузол, 2-кухня, 3- житлова кімната, 4 - передпокій, 5 - житлова кімната, 6- житлова кімната, 7 - житлова кімната, 8 - коридор та прибудови до житлового будинку літ. «а-1», «а1-1», ганок літ. «а»; ганок літ «а», літня кухня літ. «Б», «б», ганок літ «б-1»; гараж літ. «Г», навіс літ. «М», сарай літ. «И»», вбиральня літ. «З», душ літ. «К»», вольєр літ. «Л», та на споруди №№ 1-3 у цілому.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у сумі 1732 гривні 16 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів зо дня отримання його копії.

Суддя І.Ю. Литвиненко