Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 332/1464/16-ц
Провадження № 22-ц/778/4559/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Пільщик Л.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, до якої не додано належних доказів сплати судового збору у розмірі та порядку, передбаченому законом.

За Законом України «Про судовий збір» за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір").

Згідно преамбули Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

У відповідності до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та відповідних нормативно-правових актів Національного банку України, платіжне доручення подається до суду тільки в оригіналі з відміткою банку про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

В наданій ОСОБА_1 квитанції №0.0.626331607.1 від 30 вересня 2016 року в призначенні платежу зазначено, що судовий збір в розмірі 616 грн. було сплачено по справі за позовом ОСОБА_1 Між тим, ОСОБА_1 оскаржується рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року по справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_1 не приймав участь.

Отже, надана квитанція не може вважатись належним доказом підтвердження сплати судового збору ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016» встановлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Відповідно до пп.6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду оплачується, виходячи з 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з вимогами п.п. 1.1, 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

За ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна (п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно попередніх договорів від 26 червня 2013 року та 01 серпня 2013 року вартість спірного майна становить 90 000 грн.

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, та остаточно просила:

- визнати дійсними договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 2 «А» по вул.. Фінансовій в м. Запоріжжі (вимога немайнового характеру);

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку № 2 «А» по вул.. Фінансовій в м. Запоріжжі з відповідною частиною господарських будівель (вимога майнового характеру, ціна позову становить 90 000 грн.).

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку № 2 «А» по вул. Фінансовій в м. Запоріжжі (вимога немайнового характеру).

Таким чином, сума судового збору за подання апеляційної скарги дорівнює 2202,64 грн. ((900 грн. за вимоги майнового характеру + 1102,40 грн. за дві вимоги немайнового характеру)*110%).

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг з 06 лютого 2012 року є:

банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області,

одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, 22030001,

код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409,

код банку одержувача (МФО): 813015,

рахунок одержувача: 0007,

у графі «призначення платежу» зазначається: код суду 02891457, судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 по справі №22-ц/778/4559/16, п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначений недолік апеляційної скарги, на підставі ст. 121, ст. 297 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а ОСОБА_1 - надати строк для усунення вищезазначеного недоліку.

При цьому, розяснити, що ОСОБА_1 не позбавлений права на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» звернутись із заявою про повернення судового збору за квитанцією №0.0.626331607.1 від 30 вересня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року залишити без руху.

Для направлення до апеляційного суду Запорізької області оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 2202,64 грн. надати строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.1 ст. 121 ЦПК України.

Суддя: Л.В. Пільщик