У Х В А Л А

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору позики та стягнення коштів та за зустрічним позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору позики неукладеним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 2 липня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково: розірвано договір позики, укладений 21 січня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 29 640 грн, пеню за користування коштами в розмірі 889 грн 20 коп. та судові витрати в розмірі 305 грн 29 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень у справі та передачу справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, 15 липня та 2 вересня 2015 року.

Одночасно ОСОБА_4 просить поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску, зокрема на те, що копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року, була відправлена йому судом касаційної інстанції лише 5 лютого 2016 року та отримана ним відповідно 9 лютого 2016 року, про що свідчить копія супровідного листа.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, виходив із того, що між сторонами в установленій законом формі укладено договір позики, оскільки ОСОБА_4 не виконав свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів у сумі 29 640 грн., суд стягнув їх на користь позивача.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, 15 липня та 2 вересня 2015 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору позики та стягнення коштів та за зустрічним позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору позики неукладеним до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк