Справа № 373/485/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.

при секретарі Товстій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі - Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області третя особа арбітражний керуючий ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким захистити право користування та розпорядження будинка який розташований по вул. Ленінградська №13 (теперішня назва вулиці Контр-адмірала Лялько) м. Переяслав Хмельницький, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна .

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, та просить, зобов'язати Переяслав-Хмельницьку районну державну нотаріальну контору Київської області вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону реєстраційний номер обтяження 12301514, зареєстровану 11 серпня 2004 року на підставі повідомлення Переяслав-Хмельницької швейної фабрики, об'єкт обтяження житловий будинок № 13 по вулиці Ленінградська, м Переяслав-Хмельницький, Київська область на власника ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, та просив його задовольнити.

Третя особа в судове засідання не зявилась, повідомлений належним чином.

Відповідач до суду не зявився, повідомлений належним чином, позов визнає, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

11 липня 2003 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого 6 жовтня 2003 року у Переяслав-хмельницькому БТІ, позивач набув у власність житловий будинок № 13 (з господарськими будівлями і спорудами) по вулиці Ленінградська, міста Переяслав-Хмельницького.

Продавцями даного будинку з господарськими будівлями і спорудами були ОСОБА_5 в розмірі ? частини та ОСОБА_6 і розмірі ? частини. Дане майно належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою. ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою.

У відповідності до умов договору купівлі-продажу продавці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стверджували, що будинок нікому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі та під забороною не перебуває, а також прав у третіх осіб, як в межах так і за межами України не має.

24 лютого 2016 року позивач звернувся до Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори з метою подарувати даний будинок своїй дочці, на що нотаріусом було видано інформаційну довідку № 53897581, згідно якої будинок має обтяження заборону на відчуження

11 серпня 2004 року Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою Київської області було зареєстровано заборону (реєстраційний номер обтяження 1230514) на власника ОСОБА_3, щодо даного будинка.

Підставою для реєстрації даної заборони стало повідомлення Переяяслав-Хмельницької швейної фабрики про виникнення обтяження від 25 березня 1965 року, про що було зроблено запис у алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна.

На письмове звернення до Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори, щодо зняття заборони на дане майно, нотаріус відмовив, оскільки він може зняти заборону тільки за повідомленням кредитора, або на підставі рішення суду.

Суд вважає, що рішення підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, способом захисту цивільних прав і інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. ст. 41, 55 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд . власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна може бути підставою для відмови у державній реєстрації прав, пов'язаних з відчуженням вказаного майна, а обов'язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження.Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ст. 391 ЦК України зазначається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 5 ч.12 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили є підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 31, 60, 209-215 ЦПК України, суд,

вирішив :

ОСОБА_8 Миколайовича до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області третя особа арбітражний керуючий ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном - задовольнити.

Зобовязати Переяслав-Хмельницьку районну державну нотаріальну контору Київської області вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 12301514.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О. Опанасюк