Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання кредитного договору частково недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 053- 2915/840-0746 у розмірі 56 178,14 доларів США.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 053-2915/840-0746, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 80 тис. доларів США, зі сплатою 12,95 % річних, терміном до 10 грудня 2027 року. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 21 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 053- 2915/840-0746-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. З урахуванням додаткової угоди від 01 листопада 2010 року до кредитного договору змінено розмір процентної ставки: з 01 листопада 2010 року - 12,95 % річних - базова процентна ставка; 20,95 % - підвищена процентна ставка, при цьому поручитель був повідомлений та погодився зі зміною у кредитному договорі. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 21 травня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 56 178,17 доларів США, з яких: 2 299,71 доларів США - прострочена заборгованість; 49 607,53 доларів США - дострокове стягнення кредиту; 4 065,27 доларів США - проценти; 205,63 доларів США - підвищені проценти.

Не погоджуючись із позовом ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_4 у листопаді 2015 року подав до суду зустрічний позов, у якому просив визнати недійсним пп. 5.2.5 п. 5.2 кредитного договору від 21 грудня 2007 року № 053-2915/840-0746, умови якого, на його думку, є несправедливими, оскільки вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 053-2915/840-0746 у розмірі 56 178,14 доларів США та судові витрати у сумі 3 654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи первісний позов банку, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування, що призвело до утворення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд обґрунтовано виходив із недоведеності вказаних позовних вимог, а саме: ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження того, що положення пп. 5.2.5 п. 5.2 кредитного договору є несправедливими, оскільки вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін, зазначивши, що договір містить положення про права і обов'язки як позичальника так і банку.

При цьому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується його особистим підписом, враховуючи, що спір щодо невідповідності підпису у кредитному договорі та графіку платежів за договором між сторонами відсутній.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про невірне дослідження та оцінку судами обох інстанцій доказів у справі, що є порушенням норм процесуального права та, у свою чергу, призвело до порушення норм матеріального права, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

І.К.Парінова