АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/1560/15-ц
Провадження № 22-ц/792/551/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх

представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (далі ПАТ КБ Надра) на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ Надра про розірвання кредитного договору.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Банк вказав, що 02 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 02/04/2008/840-К/12, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 144868,61 дол. США, зі сплатою 13,69 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 01 квітня 2033 року.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 17.08.2015 має заборгованість 157608,04 дол. США, яка складається з: 137682,96 дол. США заборгованість за кредитом; 19925,08 дол. США заборгованість по сплаті відсотків, а також 5525,28 дол. США, що еквівалентно 120217 грн. 19 коп. пеня за

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/551/16

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 19,27

прострочення сплати кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 02.04.2008 між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки №№ 12/1, 12/2 відповідно, за якими поручителі несуть солідарну відповідальність із боржником. За таких обставин Банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 157608,04 дол. США. та 120217 грн. 19 коп. пені.

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ Надра про розірвання кредитного договору, в обґрунтування якого вказав, що Банк порушив вимоги законодавства про захист прав споживачів, оскільки перед укладенням кредитного договору № 02/04/2008/840-К/12 від 02 квітня 2006 року не повідомив його про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а тому ОСОБА_1 просив розірвати вказаний договір.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року позов ПАТ КБ Надра задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Надра 137682,96 дол. США заборгованості за кредитом, 15934,61 дол. США заборгованості по сплаті відсотків та 3107,83 дол. США пені за прострочення сплати кредиту, що еквівалентно за курсом НБУ 21,757 грн. 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 6890 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ Надра вважає, що рішення суду в частині зменшення розміру відсотків та пені, а також відмови у солідарному стягненні заборгованості за кредитним договором із боржника та поручителів, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга ПАТ КБ Надра підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині часткового задоволення позову ПАТ КБ Надра підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, а в частині судових витрат зміні, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 02 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра (на даний час перейменовано в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 02/04/2008/840-К/12 (а.с. 8-13), за умовами якого банк надає позичальнику кредит в загальному розмірі 144868,61 доларів США, з метою проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 1600 від 28.03.2008 року, згідно з яким позичальник придбає у власність нерухоме майно домоволодіння по вул. Парковій, 2 в м. Волочиськ. Кредит наданий терміном на двадцять пять років з кінцевим поверненням 01 квітня 2033 року і сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,69 % річних. Погашення кредиту у вигляді заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування кредитом здійснюється шляхом внесення позичальником банку щомісячних платежів до 01 числа кожного місяця в сумі 1731,65 доларів США. В разі якщо позичальник не вніс черговий платіж в строк, визначений договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, штрафних санкцій. У разі прострочення позичальником строку мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.п. 1.1, 1.2. 1.4, 3.3.2. 3.3.3, 4.2.4, 5.2 договору).

В той же день, 02.04.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра (на даний час перейменовано в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з кожним окремо, було укладено окремі договори поруки №№ 12/1, 12/2 (а.с. 14,15), за умовами яких поручителі поручились перед банком за виконання позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором № 02/04/2008/840-К/12 від 02.04.2008 року. Сторони визначили, що кожен поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі по кредитному договору, в тому числі повернути до 01 квітня 2033 року кредит в сумі 144868,61 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом із розрахунку 13,69 % річних, сплатити інші платежі по договору, можливі штрафні санкції. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами. Дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 5.2, 5.3).

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та видав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 144868,61 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 02.04.2008 року (а.с. 17).

Однак ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, сплачував щомісячні внески на погашення кредиту в неповному розмірі, внаслідок чого в нього станом на 17 серпня 2015 року (саме на цю дату позивач в позовній заяві визначав розмір заборгованості) виникла заборгованість по кредитному договору від 02 квітня 2008 року, яка згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 6,7) складає 157608,04 доларів США, що еквівалентно 3429182,94, з яких: 137682,96 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 19925,08 доларів США заборгованість по сплаті відсотків; 120217 грн. 19 коп. пеня за прострочення сплати кредиту.

Встановлено також, що 19.08.2015 року за №№ 59/07/2-1180, 59/07/2-1178, 59/07/2-1179 банк направив позичальнику та поручителям претензію про дострокове повернення кредиту, нарахованих відсотків і штрафних санкцій (а.с. 21-23). 27.08.2015 року вказану претензію отримали позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких надані представником банку та приєднані до матеріалів справи.

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

10.12.2015 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зменшення розміру пені, вказуючи при цьому, що банк навмисно сприяв збільшенню розміру збитків, звернувшись до суду з позовом лише в серпні 2015 року (а.с. 99).

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, договорами поруки, розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи обставини справи та оцінивши в сукупності надані докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору до 04.06.2015 року, яка не оспорюється відповідачем ОСОБА_1, і яка підлягає стягненню. Також варто погодитись із висновком суду про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зменшення розміру неустойки, оскільки пеня не перевищує розмір збитків та відсутні інші обставини для її зменшення. Є правильним і висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості, оскільки в матеріалах справи наявні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача відсотків з 04.06. по 01.08.2015 року в сумі 3990,47 доларів США та пені за період з 04.06. по 04.08.2015 року в сумі 2417,45 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що 04.06.2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 356 про ліквідацію та відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ Надра, якою зобовязало повернути НБУ банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с. 32), а тому у позивача були відсутні правові підстави для стягнення з відповідача відсотків та пені за вказаний період, оскільки відповідно до ст. 47 ЗУ Про банки і банківську діяльність банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії НБУ в іноземній валюті.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна через неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що згідно з постановою Правління Національного банку України № 356 від 04.06.2015 року прийнято рішення відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ КБ Надра (а.с. 32).

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 року припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ Надра з 05.06.2015 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ Надра з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до Плану врегулювання з 05.06.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ Надра (а.с. 33).

Дійсно, згідно зі ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України в іноземній валюті.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з дня призначення уповноваженої особи Фонду: нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ Надра не позбавило банк права вимагати стягнення з відповідача відсотків та пені, які передбачені кредитним договором, за період з 04.06. по 04.08.2015 року, тобто в цій частині рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки припинився, оскільки несплата чергового платежу ОСОБА_1 була допущена починаючи з 01 березня 2014 року та саме протягом шести місяців з цієї дати в позивача виникло право предявити вимогу до поручителя, однак таку вимогу до поручителів банк предявив лише 31.08.2015 року, тобто після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Такий свій висновок суд першої інстанції обґрунтував постановою Верховного Суду України № 6-53цс14, помилково вказавши її як № 6-53цс15.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна через неправильне застосування ним норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Згідно з постановою Верховного Суду України № 6-53цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Таким чином, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові № 6-53цс14 зробила правовий висновок, що у разі погашення кредиту періодичними платежами позов до суду може бути предявлений лише в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, однак при цьому порука не припиняється щодо невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Отже, висновок суду першої інстанції, що договір поруки припинився, суперечить як нормам цивільного законодавства, так і висновкам Верховного Суду України, викладених у постанові № 6-53цс14. Суперечить такий висновок суду першої інстанції і обставинам справи, оскільки порука не припинилась.

Як вбачається з договорів поруки, дія цих договорів закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, тобто в договорах поруки не встановлено строк його закінчення (ст. 251 ЦК України).

Основне зобовязання за кредитним договором має бути виконане позичальником 02 квітня 2033 року, тобто відповідно до ст. 559 ЦК України саме з цього часу у позивача виникало право протягом шести місяців предявити вимогу до поручителів в разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань.

Крім цього, направивши 19.08.2015 року позичальнику та поручителям претензію про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені, протягом трьох днів з дня отримання претензії (27.08.2015 року + три дні від цієї дати = 30.08.2015 року), кредитор, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, і також мав право предявити позов до поручителів протягом шести місяців від цієї дати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що з врахуванням викладеного висновки суду першої інстанції про припинення договорів поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є необґрунтованими.

В силу ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом вказаної норми поручителі відповідають перед кредитором солідарно лише у тому випадку, коли вони надали спільну поруку у формі укладення одного договору декількома поручителями. У цьому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

При укладенні декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання спільна порука не виникає. У такому разі кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали з банком окремі договори поруки, отже, вони не видавали спільної поруки, а тому вони мають окремо відповідати перед банком разом з ОСОБА_1 як солідарні боржники.

Крім цього, судом першої інстанції неправильно вирішено питання про стягнення пені в доларах США за невиконання умов кредитного договору № 02/04/2008/840-К/12 від 02.04.2008 року, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю, нарахування та стягнення пені та штрафів повинно бути проведено в гривні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність встановлення суми пені, яка підлягає стягненню з відповідачів в національній валюті, в нарахованому розмірі в доларах США, що за курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви до суду становить 120217 грн. 19 коп. (21,757665 х 5525,28 дол. США).

Таким чином, сума грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача за невиконання умов кредитного договору № 02/04/2008/840-К/12 від 02 квітня 2008 року, з врахуванням встановлення частини коштів (пені) в національній валюті гривні, становить 157608,04 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17 серпня 2015 року еквівалентно 3429182,94 грн.: 137682,96 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 19925,08 доларів США заборгованість по відсоткам, та 120217 грн. 19 коп. пені.

У звязку із ухваленням нового рішення апеляційний суд, виходячи з вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України, має змінити розподіл судових витрат: з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави потрібно стягнути по 2296 грн. 66 коп. (6890:3) судового збору з кожного та на користь ПАТ КБ Надра за подачу апеляційної скарги по 1339 грн. 80 коп. (4019,4:3) судового збору з кожного.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, скарга таких доводів не містить, а тому вони не переглядаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ Надра задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року в частині часткового задоволення позову ПАТ КБ Надра скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ Надра задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Надра 157608,04 доларів США заборгованість по тілу кредиту та відсоткам та 120217 грн. 19 коп. пені. При проведенні цього стягнення враховувати утримання, здійснені з ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Надра 157608,04 доларів США заборгованість по тілу кредиту та відсоткам та 120217 грн. 19 коп. пені. При проведенні цього стягнення враховувати утримання, здійснені з ОСОБА_2.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 2296 грн. 66 коп. судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Надра по 1339 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко