Справа № 646/6412/16-ц
№ провадження 2-о/646/78/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

за участю секретаря Безсонноъ Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківська міська рада, про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду та просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння,розташоване в місті Харкові по вулиці Озерній, 42-Г, виданого Червонозаводським РЖУ 25 травня 1965 року та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.06.1965 р., за р.№38885 на імя «Шипенковой Марии Алексеевны» ( рос.), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянці України, яка померла 24 лютого 2016 року у місті Харкові. Заявник посилається на те, що після смерті його матері ОСОБА_2, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Озерна,42-Г, який належить спадкодавцю за правом приватної власності. Заявник прийняв спадщину після матері, подавши заяву до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 та отримав Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Під час вивчення документів заявнику, нотаріусом виявлена невідповідність між прізвищем та імям померлої у свідоцтві про смерть та у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на домоволодіння, що у подальшому зявиться перепоною для отримання спадкових документів заявником. З приводу цього заявник вимушений звернутись до суду за встановленням юридичного факту належності правовстановлюючого документу на спадковий будинок його матері. Заявник вважає, що під час видачі свідоцтва про право власності на будинок, була припущена помилка та імя його матері записане «Мария» російською мовою, тоді як вона вважалась ОСОБА_2, що мати постійно проживала у належному їй будинку, вважала себе його власником, була зареєстрована у будинку, як ОСОБА_4, у шлюбі ОСОБА_5 ( рос.) ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_7, діюча на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 31.05.2016 р., р. №326, підтримала вимоги ОСОБА_1 просила їх задовольнити, надала пояснення відповідні вищенаведеному, в межах заяви.

Представник заінтересованої особи - Харківської міської Ради в судове засідання не зявився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про слухання справи за відсутністю представника до суду не надходило. За таких підстав суд визнає за можливе розглядати справу за відсутності представнику Харківської міської Ради на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2016 року у місті Харкові у віці 81 року померла ОСОБА_2 ( актовий запис за №3264 складено 24.02.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову ХМУЮ (а.с. 10 ).

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої надходить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: місто Харків, вулиця Озерна, 42-Г. Зазначений будинок належить за правом приватної власності ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Червонозаводським РЖУ 25 травня 1965 року та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.06.1965 р., за р.№38885 ( а.с. 15 ).

Заповіту ОСОБА_2 не залишила. Її єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України ( а.с. 8 ).

Спадщину після матері заявник прийняв як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією домової книги та відомостями Першої Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 36-40).

14.03.2015 р. заявник звернувся до Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 За його заявою була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 58699723 та номером у нотаріуса 03/2016, про що спадкоємцю був виданий відповідний Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43234800 ( а.с. 11-12 ).

Під час вивчення наданих заявником документів до спадкової справи, нотаріус виявила невідповідність між прізвищем та імям померлої та прізвищем та імям власника спадкового майна, а саме: право власності на спадщину належить ОСОБА_4 ( у шлюбі ОСОБА_2) ОСОБА_6, а 23.02.2016 р. померла спадкодавець ОСОБА_2. Зазначена невідповідність є перепоною для подальшого оформлення заявником спадкових прав. У теперішній час внести зміни у свідоцтво про право особистої власності, або отримати тотожний новий документ неможливо у звязку зі смертю власнику. З приводу зазначеного заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів на домоволодіння його спадкодавцю.

Згідно з позицією Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловленою у ОСОБА_8 за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.9, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обов?язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст.256, п.8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,зі змінами, внесеними Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 р. п.12 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі,

прізвище,імя,по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту

належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки

у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, заявник повинний подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає можливим розглянути заяву ОСОБА_1 та встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу його померлій матері, бо встановлення факту необхідно для виникнення правової обставини, що підтверджується наданими письмовими доказами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння по вул. Озерній, №42-Г, видане 25.05.1965 р. Червонозаводським РЖУ м. Харкова «ОСОБА_4 ( рос.)» ( а.с. 15 ).

З наданих судові особистих документів спадкодавцю ОСОБА_2 суд надходить до висновку, що саме їй належить зазначений правовстановлюючий документ.

У Трудовій книжці, виданій у 1953 році на імя «Шипенкова Матрена Алексеевна» (рос.) зазначено, що прізвище ОСОБА_4 змінене на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про шлюб за № 0522297, виданого Червонозаводським РАГСом м.Харкова 11.01.1969 р. (а.с. 23-24).

З довідки, виданої Відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського РУЮ від 24.09.2002 р. за №208 ОСОБА_2, вбачається, що 11.01.1969 р. зареєстроване одруження ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а/з 31; 13.11.1984 р. зазначеним Відділом РАГСу зареєстроване розірвання шлюбу між цими громадянами, а/з 495 та після розірвання шлюбу привласнені прізвища йому та їй ОСОБА_9 ( а.с. 21 ).

Відповідно до актового запису за №12, зробленого Червонозаводським РАГСом м.Харкова у подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_9 «Матрена Алексеевна» ( рос.) 10.12.1968 р. народився син ОСОБА_12 ( а.с. 8 ).

У громадянському паспорті громадянина СРСР, виданого 19.02.1979 р., випадково збереженому матірю заявника, її імя записане «Мотрона» та у паспорті є відомості про шлюб із ОСОБА_11, народження сина ОСОБА_12 та штамп її реєстрації за адресою будинку по вул. Озерній 42-Г з 10.06.1965р. ( а.с. 27-28 ).

У Будинковій книжці будинку 42-Г по вул. Озерній,виданій 10.06.1965 р., яка також збереглась у спадкодавцю, «ОСОБА_10, у шлюбі ОСОБА_13» ( рос.) зареєстрована за адресою будинку з 10.06.1965 р. Дані щодо дати, місця народження співпадають з даними громадянського паспорту ОСОБА_2.

Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_14, спадкодавець ОСОБА_2 з 1965 року до самої своєї смерті постійно проживала у належному їй будинку, вважала себе його власником, виконувала відносно нього всі обовязки власнику; разом з матірю проживав її син ОСОБА_1, він поховав її зі спадкового будинку та залишився проживати у ньому, як єдиний мешканець будинку та єдиний спадкоємець його власникові.

Суд вважає звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення юридичного факту законним, а заяву такою, що знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами та задовольняє її.

Керуючись ст.ст.3,10, 11, 57-60, 208, 209, 212, 214-215, 224, 226, 256, 259 ЦПК України, с у д,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння,розташоване в місті Харкові по вулиці Озерній, 42-Г, виданого Червонозаводським РЖУ 25 травня 1965 року та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.06.1965 р., за р.№38885 на імя «Шипенковой Марии Алексеевне» ( рос.),- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянці України, яка померла 24 лютого 2016 року у місті Харкові.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Ю.В.Шуліка