справа №619/5424/15-ц
провадження №2/619/340/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення,

установив:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому виселити відповідача з належного їй житлового будинку № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17.03.2006 року. Відповідач проживає у даному будинку, добровільно виселятися не бажає, чим порушує її права. Позивач зверталася з приводу незаконного вселення відповідача до будинку до правоохоронних органів, однак, позитивних результатів це не дало.

Відповідач у судовому засіданні визнав факт проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що даний будинок належав його дружині ОСОБА_4 та позивач шахрайським шляхом заволоділа цим будинком, з приводу чого мається кримінальне провадження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, про обставини пояснила, як зазначено вище.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідач проживає у зазначеному вище будинку, що було ним визнано у судовому засіданні, та підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6

Статтею 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обовязком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки.

Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Самостійного права на житловий будинок № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки на підставах, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо статті 810 ЦК України, 61 та 64 ЖК України) відповідач не набув, що було підтверджено ним у судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо виселення відповідача- підлягають задоволенню.

Судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 487,20грн. згідно квитанції від 25.12.2015 року, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Частинами 1,2 ст. 209 ЦПК України передбачено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком та виселити ОСОБА_3 з житлового будинку № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко