Справа 688/1277/16-ц
№ 2/688/359/16
Рішення

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

при секретарі Гошовської О.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в літку 2013 року, відповідачка ОСОБА_2, у її магазині проходила стажування на посаду продавця і в цей час у магазині була виявлена недостача товарно матеріальних цінностей на суму 31500 грн. В розмові з ОСОБА_1, ОСОБА_2, визнала, що брала без дозволу товари та грошові кошти з каси для власних потреб і зобовязалась повернути борг. Однак борг не було повернуто.

20 листопада 2014 року ОСОБА_2, було надано розписку, яку було оформлено у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України. У відповідності до розписки, відповідачка ОСОБА_2, зобовязалась повернути грошові кошти, які взяла в борг в магазині «Фея», в сумі 31500 грн. зі строком повернення до 30 грудня 2014 року. Позивач вказує на те, що ОСОБА_2, в обумовлений термін борг не повернула, а також остання ухиляється від сплати боргу. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 31500 грн. та сплачений судовий збір по справі в сумі 551 грн. 20 коп.

Позивачка ОСОБА_1, у судове засідання зявилася, заявлений позов з підстав викладених у заяві підтримала у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2, у судове засідання зявилася, заявлений позов визнала частково.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правові відносини, які випливають з договору позики. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи 20.11.2014 року між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) було укладено договір позики у формі розписки. Відповідно до умов договору, ОСОБА_2, зобовязалась повернути грошові кошти, які взяла в борг в магазині «Фея», в сумі 31500 грн. зі строком повернення до 30 грудня 2014 року, про що останньою власноручно написано розписку, та не заперечувалось в судовому засданні.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, суд враховує, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов'язань між позивачем та відповідачем.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте, відповідач ОСОБА_2, взяті на себе зобов'язання не виконала та не повернула кошти позивачу у встановлений строк. На вимоги повернення коштів відповідачка не реагує.

Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що представлена позивачем розписка відповідачки як позичальника, є достовірним доказом в підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідачки отриманих нею в борг коштів у сумі 31500 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НА №751799 ІПН) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НВ №686485 ІПН) заборгованість за борговою розпискою в сумі 31500 (тридцять одну тисячу пятсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 551грн. 20коп. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя Огороднік І.В.