Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ГриняКостянтина Андрійовича, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного сторонами договору від 19 вересня 2006 року позивач надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору.

Оскільки відповідач не виконував свої обов'язки за договором, у нього станом на 28 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 37 582,81 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 19 вересня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, який відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу платіжну картку та кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7 тис. грн, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник свої обов'язки за вказаним договором не виконував, а тому у нього станом на 28 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 37 582,81 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з пунктами 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці

Із наданої позивачем довідки вбачається, що видана відповідачу картка закінчила свою дію 30 червня 2008 року.

26 жовтня 2008 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. Судовий наказ, виданий 12 листопада 2008 року, було скасовано ухвалою суду від 21 листопада 2008 року.

У частині 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України єособливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Отже, подавши до суду заяву про видачу судового наказу, ПАТ КБ «ПриватБанк» перервав строк позовної давності і він почав свій відлік заново і закінчився у 2011 році, при цьому з цим позовом банк звернувся лише у 2014 році, тобто з пропуском передбаченого статей 257 ЦК України строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ГриняКостянтина Андрійовича, відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк