АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до ОСОБА_3, третя особа Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2014 року державне підприємство «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що в березні-травні 2010 року контрольно-ревізійне управління Чернівецької області здійснило ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства, в тому числі щодо використання коштів Стабілізаційного фонду для здійснення заходів з безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки (далі - Стабілізаційний фонд) за 2009 рік. За результатами проведеної перевірки складено акт ревізії від 26 травня 2010 року й направлено ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» лист про усунення порушень і недоліків, забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб незаконно виплаченої заробітної плати на суму 201 984,39 грн. та коригування розрахунків з

_______________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/838/16 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк Т.І.

Категорія: 30 Доповідач: Литвинюк І.М.

державними цільовими фондами на загальну суму 74 517,17 грн..

Зазначало, що Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 20 грудня 2011 року ухвалив стягнути з ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» в дохід Державного бюджету України 201 984,39 грн. та зобов'язати підприємство відкоригувати розрахунки зі сплати внесків до державних цільових фондів на суму 74 517,17 грн.. Станом на 08 жовтня 2014 року ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» повернуло до державного бюджету кошти в розмірі 65 000 грн., залишилися непогашеними кошти в розмірі 211 501,56 грн.. У березні 2013 року порушено кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 16 вересня 2014 року постановив звільнити від кримінальної відповідальності колишнього директора підприємства ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Посилаючись на те, що органами досудового слідства та судом встановлено, що ОСОБА_3, обіймаючи посаду виконуючого обов'язки директора підприємства, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, у зв'язку із чим підприємство незаконно отримало від Стабілізаційного фонду за 2009 рік бюджетні кошти в сумі 276 501,56 грн., у тому числі 201 984,39 грн. - незаконні витрати на оплату праці та 74 517,17 грн. - сплачені підприємством внески до державних цільових фондів, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 276 501,56 грн. у зв'язку із вчиненням злочину з підстав, передбачених ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.ст. 134, 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області рішенням від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. У зазначеному рішенні суду встановлений причинно-наслідковий зв»язок між діями обвинуваченого та спричиненням матеріальних збитків, відповідач визнав позов частково, внаслідок злочинних дій відповідача по справі були завдані збитки державному підприємству та Стабілізаційному фонду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту та розміру збитків, заподіяних підприємству злочином.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що згідно з наказом Дежкомзему України від 05 серпня 2008 року № 430-к ОСОБА_3 був призначений на посаду виконуючого обовязки директора ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою».

У березні - травні 2010 року контрольно-ревізійним управлінням в Чернівецькій області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства, в тому числі щодо використання коштів Стабілізаційного фонду для здійснення Заходів з безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки за 2009 рік та завершений звітний період 2010 року.

За результатами ревізії 26 травня 2010 року складено Акт ревізії та направлено позивачу лист про усунення порушень і недоліків, забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб незаконно виплаченої заробітної плати на суму 201 984,39 грн. та коригування розрахунків з державними цільовими фондами на загальну суму 74 517,17 грн..

Також встановлено, що постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року з виправленнями, внесеними ухвалою цього ж суду від 08 лютого 2012 року, з ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» стягнуто в дохід державного бюджету 201 984,39 грн. та зобовязано відкоригувати розрахунки по сплаті внесків до державних цільових фондів на суму 74 517,17 грн..

Станом на 08 жовтня 2014 року з ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» повернуло до Державного бюджету кошти в сумі 65 000 грн., залишилися непогашеними кошти в розмірі 211 501,56 грн..

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2013 року було порушено кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР за № 0000314 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Ухвалою Шевченківського районною суду м. Чернівці від 16 вересня 2014 року колишнього директора підприємства ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито.

Вищенаведеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту та розміру заподіяння шкоди.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач надав суду належні докази на підтвердження здійснення ОСОБА_3 службового підроблення реєстрів та актів приймання-передачі на виготовлення технічної документації на безоплатне оформлення та видачу громадянам області державних актів на право власності на земельні ділянки, у зв'язку з чим отримав зі Стабілізаційного фонду на 276 501,56 грн. більше, ніж належало.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України).

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, регулюються положеннями КЗпП України, статтею 233 якого встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Позивач дізнався про заподіяння йому відповідачем ОСОБА_3 шкоди 26 травня 2010 року, коли контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області було складено акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» за період з 09 березня 2010 року по 25 травня 2010 року, номер акту 24-07/240.

Більш того, позивачу 21 червня 2010 за № 24-07-10-14/4441 було видано вимогу «Про усунення порушень та недоліків виявлених ревізією» в якій контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області вимагало вжити заходи щодо забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб решту незаконно виплаченої заробітної плати на суму 201 984,39 грн..

Однак позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлено ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» лише 08 жовтня 2014 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України.Об'єктивних причин звернення із зазначеним позовом до суду лише після постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження позивачем не наведено.

Із заявою про поновлення встановленого законом строку для звернення позивач до суду не звертався.

Таким чином, прийняття постанови про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що за змістом ч. 3 ст. 233 КЗпП України день прийняття постанови про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-216цс16.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ДП «Чернівецький НДПІ землеустрою» з інших підстав, оскільки підприємством пропущено встановлений законом річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: