МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Справа №521/5674/16-ц
Пр. №2/521/2935/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Зубковій Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення частки померлої у спільному сумісному майні,

встановив:

В березні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, посилаючись на те, що 05 листопада 2013р. померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира належала їй та позивачу на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №35 від 08 травня 2001року, укладеного на Чорноморській товарній біржі 08 травня 2001р. Позивач зазначав, що він, як син померлої є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, інших спадкоємців немає. Стверджував, що спадщину після смерті матері він прийняв, шляхом звернення до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки частка померлої у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, не визначена, та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити частку померлої у в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складає 1/2.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.41).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, надав заяву про слухання справи в його відсутність (а.с.17).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 26 книги третьої, та главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №35 від 08 травня 2001року, укладеного на Чорноморській товарній біржі 08 травня 2001р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належала на праві спільної сумісної власності, без визначення часток у праві власності, квартира АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

10 травня 2001року право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в КП «МБТІ та РОН» (а.с.6 звор.).

05 листопада 2013р. ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідками від 16.02.2016р. за №488 та за №487, які знаходяться у матеріалах справі (а.с.28,29).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №35 від 08 травня 2001року, укладеного на Чорноморській товарній біржі 08 травня 2001р. (а.с.5-6).

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1, рідний син померлої.

Встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, шляхом звернення 23.02.2016р. до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.27).

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки постійно зареєстрований та проживав разом з нею в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом позивача (а.с.11).

Встановлено, що державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій, оскільки вказане свідоцтво можливо видати лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2016р. (а.с.40).

Судом встановлено, що у позивача відсутні документи, які б підтвердили частку померлої в праві спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки при житті ОСОБА_2 поділ майна між співвласниками не відбувся, а тому у позивача не має можливості надати їх нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом.

Оскільки частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 не визначені, то вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності.

Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної сумісної власності встановлюється Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною третьою ст.370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК, тобто в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

З розяснень п.3.4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. вбачається, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належному померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та померлій ОСОБА_2, то у разі виділу їх часток із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання.

Отже право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Визначення судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлою суперечить вимогам ст.3 ЦПК України, статей 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Таким чином, суд вважає, що частка ОСОБА_2 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір по справі складає 551,20 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст.ст. 15,16, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1226, 1268,1269,1274, 1296 ЦК України керуючись ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення частки померлої у спільному сумісному майні - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2, померлої 05 листопада 2013 року, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,1 кв.м., у тому числі житловою 27,6 кв.м. - становила 1/2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда