Номер провадження: 22-ц/785/5532/16
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Дельта Банк» - Бойко Анни Володимирівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим посилаючись на те, що 19 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено кредитний договір № 0.

З метою забезпечення виконання зобов'язань між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки.

06 лютого 2009 року між позичальником ОСОБА_5 та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту за якою до основного договору було внесено зміни, на які поручитель згоди не давав, унаслідок чого значно збільшився обсяг його відповідальності.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12 червня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано договір поруки № 128513 від 19 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», припиненим.

Вважаючи рішення суду незаконним представник АТ «Дельта Банк» - Бойко А.В. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 вересня 2013 року, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» судовий збір за подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між ОСОБА_5 та АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступник - ПАТ "УкрСиббанк") було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит у сумі 350000 доларів США, терміном дії до 19 липня 2017 року зі сплатою 12,8% річних за користування кредитними коштами.

Згідно з п. 1.3.2 договору новий розмір процентної ставки за користування кредитом може бути встановлений у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п. 9.2 цього договору, а саме: порушення позичальником кредитної дисципліни; документально підтвердженого погіршення фінансового стану позичальника; здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни в грошово-кредитній політиці Національного банку України та таке інше.

Для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між ОСОБА_3 та банком було укладено договір поруки №128513 від 19 липня 2007 року. Відповідно до п.2.1 цього договору кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

19 липня 2007 року між ОСОБА_5 та банком укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0, згідно якої визначено, що графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, є невід'ємною частиною основного договору; а також викладено в новій редакції положення щодо сплати комісії, процентної ставки за користування кредитними коштами.

06 лютого 2009 року між ОСОБА_5 та банком укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №0, згідно якої введені ануїтетні платежі, змінено графік погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту з « 19 липня 2017 року» на « 19 липня 2022 року», викладено в новій редакції графік погашення кредиту.

Суд вважав, що оскільки з поручителем строки не погоджували внесення вказаних змін і доповнень до основного договору, у зазначених спірних правовідносинах відсутні підстави покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Така позиція суду є помилковою виходячи з наступного.

Позовні вимоги стосувалися визнання припиненим договору поруки № 128513, укладеного 19.07.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», в забезпечення виконання вимог кредитного договору № 0, у зв'язку із збільшенням відповідальності поручителя.

19 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого Банком було повністю виконано свої зобов'язання - ОСОБА_5 було надано кредит в сумі 350000,00 (триста п'ятдесят тисяч) доларів СІЛА, терміном до 19.07.2017 р.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 та усіма договорами забезпечення.

19.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нова назва - АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 128513, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився перед банком (Кредитором) за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за зазначеним кредитним договором № 0 від 19.07.2007 року в повному обсязі.

Умови кредитного договору та договору поруки є обґрунтованими, жодним чином не дискримінують позивача та відповідають чинному законодавству у повному обсязі, що не оскаржувалося позивачем.

Підставами для визнання договору поруки № 128513 від 19.07.2007 року припиненим визначено те, що 06.02.2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою змінився кінцевий термін повернення кредиту - до 19.07.2022 року.

Однак, зазначені обставини не є підставою для задоволення позовних вимог.

Статтями 1054, 1055 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається письмовій формі.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України).

За договором поруки позивач зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань в тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3. Договору поруки).

П. 1.1. встановлено відповідальність поручителя за кредитним договором в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Отже, умови кредитного договору були відомі поручителю та він погодився з ними уклавши договір поруки, що є результатом домовленості сторін, які є вільними у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України, та слід вважати що згода на внесення змін до кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, була надана поручителем в момент укладання договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного

зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення

обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою. Саме на факт внесення змін до кредитного договору без згоди поручителя позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Проте, 06 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 128513 від 19.07.2007 року, п.1 якої сторони домовилися про те, що у зв'язку з укладенням додаткової угоди до основного зобов'язання (Кредитного договору № ), поручитель надає згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором поруки, зокрема, й на зміну терміну виконання зобов'язання - 19.07.22 р. При цьому, розмір процентної ставки не змінився. У додатковій угоді ж до договору поруки зазначені відомості щодо розміру ануїтетного платежу, нового графіку погашення та ін.

Таким чином, поряд зі згодою на зміну умов основного зобов'язання, що була надана позивачем під час укладення спірного договору поруки, ОСОБА_3 була надана додаткова згода на зміну умов кредитного договору, що також спростовує законність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене, жодна з умов, передбачена ч. І ст. 559 ЦК України, яка має наслідком припинення поруки у спірних відносинах, була відсутня, тому позовні вимоги не підлягали задоволенню.

З викладеного вбачається, що твердження позивача про те, що додаткова угода № 2 від 06.02.2009 року до кредитного договору була укладена без згоди поручителя, не відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджується належними письмовими доказами. Таким чином, під час ухвалення рішення від 17.09.2013 року суд першої інстанції допустився неповного та необ'єктивного розгляду справи, не з'ясувавши усіх обставин та не залучивши нового кредитора, що призвело до порушення законних прав та інтересів АТ «Дельта Банк».

За викладених обставин колегія суддів вважає, що викладені обставини судом з'ясовано неповно, висновок суду не відповідає викладеним обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Вимоги позивача за викладених обставин є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Дельта Банк» - Бойко Анни Володимирівни - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 вересня 2013 року - скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області. 06.05.1996 р., який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, іден. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО: 380236, , адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 118,03 грн. (сто вісімнадцять гривень три копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко