Справа № 353/416/16-ц
Провадження № 2/353/254/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, Орган опіки та піклування Богуславської РДА, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

10.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, Орган опіки та піклування Богуславської РДА, про позбавлення батьківських прав.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із найважливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб (ст. 55, 124 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Разом з тим, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно роз'яснень п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК).

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України визначений перелік позовів, які допускають право позивача обрати підсудність свого позову між кількома судами, за винятком виключної підсудності встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Однак, до переліку позовів з правом альтернативної підсудності, визначених ст. 110 ЦПК України, позови про позбавлення батьківських прав не входять, а тому слід керуватись загальними правилами підсудності, передбаченими ст. 109 ЦПК України.

Таким чином, суд при вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом про спірні правовідносини, що виникли з приводу батьківських прав, повинен керуватися правилами підсудності справ за місцем знаходження відповідача.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, якщо справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи те, що позивачем у позовній заяві зазначено місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 вул. Ф.Космача, 2, с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, вважаю, що справа не підсудна Тлумацькому районному суду Івано-Франківської області, а тому позовну заяву про позбавлення батьківських прав слід повернути позивачу для подання до належного суду Богуславського районного суду Київської області.

Керуючись ст. 109, 110, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, Орган опіки та піклування Богуславської РДА, про позбавлення батьківських прав - повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1 про право на звернення до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача - Богуславського районного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду ІваноФранківської області протягом пяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Тлумацький районний суд та набирає законної сили в порядку встановленому ст. 223 ЦПК України.

Суддя У.Ю. Луковкіна