Справа № 201/3963/16-ц (2/201/1555/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції головного управління юстиції в Дніпропетровській області - про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі 18 березня 2016 року звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції головного управління юстиції в Дніпропетровській області - про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що вони є рідними братом та сестрою, проте у свідоцтві про народження у відповідній графі відомості про батька відсутні. Батько позивачів ОСОБА_4 знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 - матір'ю відповідача. Вказаний шлюб не був розірваний, проте ОСОБА_4 з 1950 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з матір'ю позивачів - ОСОБА_5, від яких і були народжені позивачі. У графі про народження дітей (позивачів) ОСОБА_5 зазначила лише себе, а в графі про батька стоять пропуски. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно - 32/600 частини домоволодіння за АДРЕСА_1. Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у свідоцтвах про народження позивачів немає запису, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є їх батьком, а також через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. 16 грудня 2015 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину, де зазначено, що відповідачу перейшло у власність після смерті ОСОБА_4 32/200 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з вищевикладеним позивачі просять визнати, що ОСОБА_4 є рідним батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнати за кожним із позивачів в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 32/600 частини домоволодіння за АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі заявлені нею вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися про час, дату та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Судом, дослідивши матеріали заяви, вважає, були встановлені наступні факти.

02 вересня 2015 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори В.Г. Матвієнко було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а також не підтверджено родинні стосунки спадкоємців з спадкодавцем (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтв про народження позивачів ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1») та ОСОБА_2 матір'ю значиться ОСОБА_5, відомості про батька відсутні (а.с. 9-10).

Як вбачається з довідок, виданих місцевим самоврядуванням Новоолександрійської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року № 5080 та №5081 за однією адресою в житловому будинку в АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_4 з 1960 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані: дружина - ОСОБА_5, син - ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_1 (а.с. 11, 13).

Пунктом 1 частиною 1ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності родинних відносин між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме: те, що ОСОБА_4 є їх рідним батьком.

Вирішуючи питання про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих вимог з огляду на наступне.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 32/200 частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 21 жовтня 1981 року, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів (а.с. 18) належні ОСОБА_4 32/600 часток вказаного домоволодіння перейшли у власність ОСОБА_10 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 16 грудня 2015 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за №2-1589 (а.с. 18).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Статтею 525 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

За правилами ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив у правління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.529 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємицями першої черги за законом є діти, батьки та жінка (чоловік) померлого.

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 4.14 гл. 10 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права власності на частини спірного майна суд вважає за необхідне відмовити, оскільки причиною для відмови нотаріуса у видачі позивачам відповідних свідоцтв стало саме відсутність документів на підтвердження належності на праві власності померлому майна, з якого складається спадщина, та відсутність документів на підтвердження спорідненості позивачів з померлим. Оскільки факт родинних відносин між позивачами та померлим встановлений даним рішенням, факт належності померлому 32/200 частин спірного домоволодіння вбачається з того, що відповідачу, який також є сином померлого, було видано свідоцтво про право на спадщину на частину цього ж майна - позивачам роз'яснюється право на звернення до нотаріальних органів України для отримання свідоцтв про прийняття спадщини за законом після смерті їхнього батька на відповідні частини від 32/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме: факт того, що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У задоволені решти позову - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Позивачі, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя Г.В. Черновськой