Справа № 182/1721/16-ц
Провадження № 2/0182/2157/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.05.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпррпетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання за ним права власності на спадок після смерті батька.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

27 липня 2015 року помер його батько ОСОБА_6. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: ОСОБА_3 дружина спадкодавця, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дочки спадкодавця та він. Після смерті батька відкрилася спадщина на:

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т5, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т4, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- причіп марки КРД, модель 050100, реєстраційний номер НОМЕР_3;

- майно та майнові права засновника селянського (фермерського) господарства „Дар;

- земельну ділянку, площею 6,8201 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 333;

- земельну ділянку, площею 6,8201 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334;

- земельну ділянку, площею 8,6181 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.12.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81;

- земельну ділянку, площею 6,300 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 533, спадщину, після смерті якого його батько прийняв, але за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємці ОСОБА_6 домовились про поділ спадкового майна та 11.02.2016 року уклали договір про поділ спадкового майна, за яким розділили автомобілі, причіп, майнові права засновника селянського (фермерського) господарства „Дар; у теперішній час готуються документи для укладення договору про поділ спадкових земельних ділянок, що належали ОСОБА_6 Стосовно земельної ділянки, що належала ОСОБА_7, приватним нотаріусом ОСОБА_8 було надано лист-розяснення № 214/02-14 від 24.03.2016 року, що у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця ОСОБА_6 на земельну ділянку, площею 6,300 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку неможливо. Нотаріусом рекомендовано для оформлення права власності на земельну ділянку звернутися до суду. ОСОБА_7 помер 19.03.2010 року в селищі Маслова Пристань Шебекінського району Бєлгородської області Росії. За цією адресою він постійно проживав, що доводиться копією довідки адміністрації Масловопристанського сільського поселення № 21 від 19.03.2010 року. Належну ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.2002 року земельну ділянку (пай), площею 6,300 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області України, він заповів ОСОБА_6, що посвідчується заповітом від 17.11.2009 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_9 в м.Шебекіно Бєлгородської області. Про смерть ОСОБА_7 його батько дізнався від доньки ОСОБА_7 ОСОБА_10 ОСОБА_11, його єдиної спадкоємиці першої черги спадкування. Донька знала про існування заповіту, тому і сповістила його батька про смерть ОСОБА_7 та сповістила, що, відповідно до російського законодавства, той, хто вступив в володіння та управління спадковим майном, вважається таким, що спадщину прийняв, тому батько зможе приїхати до Росії для отримання свідоцтва про право на спадщину у будь-який зручний для нього час. Його батько фактично вступив у володіння та користування земельною ділянкою, оскільки орендував її у ОСОБА_7 на протязі багатьох років. Останній договір оренди було укладено між ОСОБА_7 та СФГ „Дар в особі голови ОСОБА_6 01.01.2006 року терміном на 5 років. Оскільки батько прийняв спадщину фактично, він продовжував використовувати земельну ділянку і після смерті ОСОБА_7 Відповідно до ч.2 ст.1153 Цивільного кодексу Російської Федерації, „Признается, пока не доказано иное, что наследник принял наследство, если он совершил действия, свидетельствующие о фактическом принятии наследства, в частности если наследник: вступил во владение или в управление наследственным имуществом; принял меры по сохранению наследственного имущества, защите его от посягательств или притязаний третьих лиц; произвел за свой счет расходы на содержание наследственного имущества; оплатил за свой счет долги наследодателя или получил от третьих лиц причитавшиеся наследодателю денежные средства. Його батько володів, користувався, зберігав, ніс витрати на утримання (обробляв, вносив мінеральні добрива тощо) успадкованої після смерті ОСОБА_7 земельної ділянки, тобто за російським законодавством фактично прийняв спадщину. Але через постійну зайнятість, так і не знайшов часу для поїздки в Росію для оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки його батько фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, успадкована земельна ділянка належала йому з часу відкриття спадщини, що визначено ч.5 ст.1268 ЦК України, тобто входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Спадкоємці ОСОБА_6 між собою домовилися про поділ спадкового майна, що залишилося після його смерті. За домовленістю між спадкоємцями, земельну ділянку, яку батько успадкував після смерті ОСОБА_7, має успадкувати він. Тому звернувся до суду.

В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити (а.с.43).

Відповідачі в судове засідання не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с.44-49).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.07.2015 року помер батько позивача ОСОБА_6 (а.с.8). Спадкоємцями першої черги після його смерті є: ОСОБА_3 (а.с.20-21) дружина спадкодавця, ОСОБА_4 (а.с.10-15) та ОСОБА_5 (а.с.16-19) доньки спадкодавця та позивач (а.с.9, 23-24). Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на:

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т5, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Т4, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- причіп марки КРД, модель 050100, реєстраційний номер НОМЕР_3;

- майно та майнові права засновника селянського (фермерського) господарства „Дар;

- земельну ділянку, площею 6,8201 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 333;

- земельну ділянку, площею 6,8201 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334;

- земельну ділянку, площею 8,6181 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.12.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81;

- земельну ділянку, площею 6,300 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.34-36), що належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 533, спадщину, після смерті якого його батько прийняв, але за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємці ОСОБА_6 домовились про поділ спадкового майна та 11.02.2016 року уклали договір про поділ спадкового майна, за яким розділили автомобілі,

причіп, майнові права засновника селянського (фермерського) господарства „Дар (а.с.22); у теперішній час готуються документи для укладення договору про поділ спадкових земельних ділянок, що належали спадкодавцю ОСОБА_6 Стосовно земельної ділянки, що належала ОСОБА_7, приватним нотаріусом ОСОБА_8 було надано лист-розяснення № 214/02-14 від 24.03.2016 року, що у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця ОСОБА_6 на земельну ділянку, площею 6,300 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку неможливо. Нотаріусом рекомендовано для оформлення права власності на земельну ділянку звернутися до суду (а.с.37). ОСОБА_7 помер 19.03.2010 року в селищі Маслова Пристань Шебекінського району Бєлгородської області Росії (а.с.28). За цією адресою ОСОБА_7 постійно проживав, що доводиться копією довідки адміністрації Масловопристанського сільського поселення № 21 від 19.03.2010 року (а.с.32). Належну ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.2002 року земельну ділянку (пай), площею 6,300 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області України, він заповів ОСОБА_6 (а.с.31), що посвідчується заповітом від 17.11.2009 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_9 в м.Шебекіно Бєлгородської області. Про смерть ОСОБА_7 батько позивача дізнався від доньки ОСОБА_7 - ОСОБА_12 (а.с.29-30), його єдиної спадкоємиці першої черги спадкування. ОСОБА_12 знала про існування заповіту, тому і сповістила ОСОБА_6 про смерть ОСОБА_7 та ту обставину, що, відповідно до російського законодавства, той, хто вступив в володіння та управління спадковим майном, вважається таким, що спадщину прийняв, тому батько зможе приїхати до Росії для отримання свідоцтва про право на спадщину у будь-який зручний для нього час. ОСОБА_6 фактично вступив у володіння та користування земельною ділянкою, оскільки орендував її у ОСОБА_7 на протязі багатьох років. Останній договір оренди було укладено між ОСОБА_7 та СФГ „Дар в особі голови ОСОБА_6 01.01.2006 року терміном на 5 років. Оскільки батько позивача прийняв спадщину фактично, він продовжував використовувати земельну ділянку і після смерті ОСОБА_7 Батько позивача володів, користувався, зберігав, ніс витрати на утримання (обробляв, вносив мінеральні добрива тощо) успадкованої після смерті ОСОБА_7 земельної ділянки, тобто фактично прийняв спадщину. Але через постійну зайнятість, так і не знайшов часу для поїздки в Росію для оформлення своїх спадкових прав юридично. Оскільки батько позивача фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, успадкована земельна ділянка належала йому з часу відкриття спадщини. Спадкоємці ОСОБА_6 між собою домовилися про поділ спадкового майна, що залишилося після його смерті. За домовленістю між спадкоємцями, земельну ділянку, яку батько успадкував після смерті ОСОБА_7, має успадкувати позивач..

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10,30,60,256,259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 6,300 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 27.07.2015 року та ОСОБА_7, який помер 19.03.2010 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_13