У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 3 листопада 2015 року, додаткове рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 листопада 2015 року, рішення апеляційного суду Луганської області від 1 березня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Луганської області від 5 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 3січня 2014 року в квартирі АДРЕСА_2, яка знаходиться в цьому ж будинку та належить ОСОБА_5, виникла пожежа. Пожежа була ліквідована співробітниками служби цивільного захисту населення, про що було складено відповідний акт. Внаслідок гасіння пожежі у квартирі відповідачів їм було завдано майнову та моральну шкоду, оскількиналежна їм квартира АДРЕСА_1 та речі у ній були пошкоджені водою.

Ураховуючи викладене, позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили суд стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь 18 619 грн 08 коп. на відшкодування майнової шкоди з урахуванням індексу інфляції, тобто по 9 309 грн 54 коп. кожному та 5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, тобто по 2 500 грн кожному.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 3 листопада 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_4 18 619 грн 08 коп. на відшкодування майнової шкоди з урахуванням індексу інфляції, тобто по 9 309 грн 54 коп. кожному. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в дольовому порядку понесені судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп., тобто по 121 грн 80 коп. з кожного. Матеріальну шкоду в розмірі 18 619 грн 08 коп., тобто по 9 309 грн 54 коп. кожному позивачу, стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 з урахуванням індексу інфляції за період з 1 лютого 2014 року до 31 березня 2015 року включно.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 1 березня 2016 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат скасовано, у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Луганської області від 5 квітня 2016 року доповнено резолютивну частину рішення апеляційного суду від 1 березня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 по 267 грн 96 коп. з кожного на відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення міського суду від 3 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди; рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять додаткове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та ухвалити нове рішення яким відмовити в стягненні з них грошових коштів на відшкодування судових витрат.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що залиття квартири позивачів внаслідок гасіння пожежі, яка мала місце 3 січня 2014 року, сталося в результаті дій ОСОБА_8, який відшкодував власнику квартири, ОСОБА_5, шкоду в розмірі 10 тис. грн з урахуванням сплатою останнім витрат на ремонт сусідам, тому стягнув з відповідачів грошові кошти на відшкодування майнової шкоди. Щодо моральної шкоди, то вона не підлягає відшкодуванню, оскільки пов'язана з особою, що її завдала, а в даному випадку відповідачі не є цими особами.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та розподілу судових витрат і відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог, виходив із того, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти для відшкодування шкоди іншим потерпілим внаслідок гасіння пожежі.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення та додаткове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 3 січня 2014 року у будинку АДРЕСА_1, в наслідок гасіння пожежі у квартирі АДРЕСА_2, поверхом вище, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, однак у ній на той час з дозволу власників мешкали ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Пожежа у квартирі АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою сталася внаслідок необережного поводження з вогнем при палінні громадянина ОСОБА_8, що підтверджується актом про пожежу від 3 січня 2014 року.

У зв'язку з гасінням пожежі у квартирі АДРЕСА_2, у квартирі АДРЕСА_1, яка належить позивачам, виникло залиття стін та стель в залі, спальні, коридорі, кухні, стель у туалеті та ванній, вікна в залі, підлоги в залі, спальні, коридорі та кухні, що підтверджується актом обстеження квартири від 23 січня 2014 року.

Згідно зкошторисом вартість ремонту квартири позивачів складає 12 421 грн.

Вартість ремонту належної позивачам квартири з урахуванням індексу інфляції в період з лютого 2014 року до квітня 2015 року становить 18 619 грн 08 коп.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 1 ст. 177 ЖК УРСР передбачено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У п. 3. 7. 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов'язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором.

Згідно з п. 2.2. Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року № 126, (які були чинними на час пожежі)забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватно-житлового фонду та інших приватних окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.

Відповідно до положень договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який укладається між власником, балансоутримувачем будинку № 23 по вул. Курчатова у м. Сєвєродонецьку Луганської області, комунальним підприємством «Житлосервіс «Промінь» та власниками квартир будинку, споживач зобов'язаний, зокрема, дотримуватися правил пожежної, газової, електробезпеки та санітарних норм.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідачі, будучи власниками (споживачами), а також наймодавцями квартири АДРЕСА_2, у результаті своєї бездіяльності, не уклали як договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з комунальним підприємством «Житлосервіс «Промінь», так і договір найму (оренди) з наймачами квартири, в якому обумовлюється забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах).

При цьому не укладення таких договорів не звільняє відповідачів від відповідальності за шкоду, завдану при недотриманні Правил пожежної безпеки в Україні.

Таким чином, у порушення положень ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, який ґрунтується на припущеннях, що є порушенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення та додаткове рішення апеляційного суду не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 1 березня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Луганської області від 5 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик