Справа № 340/726/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1076/2016
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Соколовського В.М.,

секретар Яковин М.Я.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Коломия УДАІ в Івано-Франківській області про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Верховинського районного суду від 30 березня 2016 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про забезпечення позову до ОСОБА_5, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Коломия УДАІ в Івано-Франківській області про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Верховинського районного суду від 30 березня 2016 року заяву задоволено частково. Забезпечено позов ОСОБА_4, а саме накладено арешт на автомобіль УРАЛ-375, двигун № НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_2 із встановленим краном-маніпулятором, державний номерний знак НОМЕР_3, зареєстрований територіальним сервісним центром 2643, 02.12.2015 року за ОСОБА_6 В іншій частині заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права. Зазначає, що суд не врахував, що автомобіль УРАЛ-375 із встановленим краном-маніпулятором ОСОБА_5 неправомірно зареєстрував на себе, а згодом відчужив його ОСОБА_6, щоб унеможливити повернення вказаного автомобіля апелянту. ОСОБА_6 в результаті експлуатації автомобіля може його знищити з метою ухилення від виконання рішення суду, що зробить неможливим виконання судового рішення, тому він просив затримати даний автомобіль та доставити його на арештмайданчик для зберігання. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав. Представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачений види забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, заборона вчиняти певні дії, шляхом передачі спірної речі на зберігання іншим, тобто не зацікавленим у справі, особам та інше.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, вказані роз'яснення та обставини справи урахував.

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на автомобіль УРАЛ-375 із встановленим краном-маніпулятором до вирішення спору, в межах ціни позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки ціна позову складає 450000 грн, позовні вимоги є майновими.

При цьому суд обґрунтовано виходив із того, що невжиття заходу забезпечення позову - накладення арешту на спірний автомобіль може утруднити виконання рішення у разі задоволення позову.

Відмовляючи в задоволенні решти вимог, суд першої інстанції вірно виходив із того, що ОСОБА_4 у заяві не зазначені дані про наявність майданчика, адресу місця зберігання транспортного засобу; крім того, не зазначено, розмір та порядок оплати витрат по оплаті за зберігання автомобіля на спецмайданчику, тому такий вид забезпечення позову, як передача транспортного засобу на майданчик, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені.

Запропоновані позивачем способи забезпечення позову направлені на фактичне досудове вирішення спору, що є неприпустимим, так як особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував процесуальну норму та обґрунтовано вжив зазначений захід забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу судді Верховинського районного суду від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Соколовський В.М.