Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7619/16-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Якухно О.М.,

при секретарі судового

засідання Кравчук Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2016 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 23.06.2006 між банком та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував станом на 30.04.2016 утворилась заборгованість у сумі 41971,13 грн. позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог банку відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про задоволення позовних вимог банку.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та без належної оцінки доказів по справі.

Позивач вказує, що суд незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по процентам за період з 30.04.2013 по 30.04.2016 та не врахував того, що позовна давність повинна обчислюватися окремо по кожному платежу.

У своїх доводах також посилається на постанови Верховного Суду України від 19.11.2014 по справі № 6-160цс14 і від 02.12.2015 по справі № 6-249цс15 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015, від 01.06.2016 та від 27.04.2016.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову банку суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк для звернення до суду для захисту своїх прав. Із таким висновком суду колегія погоджується з огляду на таке.

У ст. 526 ЦК України вказано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до кредитного договору застосовуються положення норм про позику.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Судом встановлено, що 23.06.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Умови договору ОСОБА_2 належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2016 утворилась заборгованість в сумі 41971,13 грн. з яких 6875,07 грн. - заборгованість за кредитом, 32621,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частка), 1974,82 грн. штраф (процентна складова) (а. с. 4-5).

Крім того, із заяви ОСОБА_2 вбачається, що він погодився, що вказана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови та Правила) та Тарифами складає договір про надання банківських послуг укладений між ним та банком. Ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом.

У вказаній заяві визначено суму кредитного ліміту 3000,00 грн. та базову відсоткову ставку 36,00 % річних.

Порядок нарахування процентів та наслідки невиконання умов договору визначено у п.8.6 розділі І та п.5.5 розділі ІІ Умов та Правил.

Відтак, оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України).

Верховним Судом України викладено правову позицію з питань обчислення строків позовної давності та встановлення різних видів цивільно-правової відповідальності у справі № 6-116цс13, де зазначено, що оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Крім того, п. 5.4 Розділу ІІ Умов та Правил визначено, що строк погашення процентів по Кредиту відбувається щомісячно за попередній місяць, а строк погашення Кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (у полі MONTH).

Тобто, термін остаточного виконання зобов'язання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки, а строк звернення до суду повинен обчислюватися по кожному простроченому щомісячному платежу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 сплатив останній платіж у сумі 1600,00 грн. 12.02.2009 (а. с. 4-5).

Із позовом про стягнення кредитної заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось у травні 2016 року, тобто із пропуском встановленого законом строку.

Враховуючи наведене, а також наявність заяви відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про необхідність стягнення заборгованості по процентам за період з 30.04.2013 по 30.04.2016 з посиланням на правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 02.12.2015 по справі № 6-249цс14, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст.266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

До основних умов кредитного договору відноситься надання грошових коштів (кредиту) позичальникові та їх повернення у розмірі та на умовах, встановлених договором, тобто щомісячне повернення тіла кредиту та процентів за користування ним.

Згідно п.5.5.1 Розділу ІІ Умов та Правил за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) позичальник сплачує проценти по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами, тобто визначено відповідальність позичальника за несвоєчасне повернення кредиту.

Верховний Суд України в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві вказав, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що встановлений у договорі розмір процентів при порушенні позичальником зобов'язань, є розміром процентів, передбачених за порушення грошового зобов'язання, тобто ст.625 ЦК України.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові № 6-1206цс15 прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії це є штрафними санкціями, а тому стягнення останніх у відповідності до вимог ст.266 ЦК України залежить від спливу позовної давності по основній вимозі.

Відтак, нараховані банком проценти за прострочення користування кредитом, комісія, пеня та штрафи є мірою відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання умов договору, а тому є додатковою вимогою, строк давності по якій залежить від закінчення позовної давності по основній вимозі.

Із урахуванням наведено, за спливом позовної давності по стягненню тіла кредиту та щомісячних процентів за користування ним, відсутні підстави для стягнення заборгованості по додатковій вимозі - нарахувань за порушення грошового зобов'язання.

Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у справах № 6-1349цс15, № 6-1707цс15, № 6-990цс15 та № 6-1295цс15.

Оскільки рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2016 року прийняте з дотриманням норм чинного законодавства колегія суддів не вбачає підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: