Справа № 357/3293/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 2011 року проживала в цивільному шлюбі з відповідачем, у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне життя з відповідачем не склалося, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, аліменти стягуються із заробітної плати відповідача в розмірі біля 400 грн. щомісячно, сама вона не має змоги працювати, оскільки син постійно серйозно хворіє, йому поставлено діагноз -нанізм соматогенного ґенезу, затримання фізичного розвитку, аутизм, нею витрачено на лікування сина біля 2000 грн., грошових коштів, які сплачує відповідач, не вистачає на належне утримання, виховання, лікування та додаткове харчування дитини, а лікування та медичні обстеження дитини проходять постійно. Позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в її інтересах як матері дитини у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до повного виздоровлення сина.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнювали позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача додаткові витрати на малолітнього сина разово в розмірі 50% від всіх понесених позивачем фактичних витрат, що підтверджені наданими до суду документами, та стягнути також додаткові витрати щомісячно в розмірі 500 грн. до повного виздоровлення сина.

Відповідач позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ОК № 221022, виданого 26.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 /а.с.10/.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2013 року по справі № 357/15238/13-ц 2/357/4468/13 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття, рішення суду набрало законної сили 23.12.2013 року, а 24.12.2013 року стягувачу було видано виконавчий лист про стягнення аліментів, що слідує з копії цього виконавчого листа /а.с.11-12/.

Згідно постанови державного виконавця міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ВП № 41589418 від 30.04.2014 року звернуто стягнення на заробітну плату відповідача, який працює в ТОВ «Кушнер», в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів /а.с.13/.

В судовому засіданні встановлено, що аліменти із заробітної плати відповідача відраховуються щомісячно в розмірі від 348 грн. до 449 грн., що стверджується випискою по рахунку позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с.52-65/.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Так, медичними документами в матеріалах справи / виписками із медичної карти хворого, консультативними висновками та заключеннями спеціалістів/ стверджується, що малолітньому сину сторін ОСОБА_3 встановлено діагноз: нанізм соматогенного ґенезу, затримка фізичного та психомовного розвитку, аутизм, стан після перенесеної правобічної позагоспітальної пневмонії /а.с.15-17, 39-40, 47-48/.

В зв'язку з цим дитина перебувала неодноразово на стаціонарному лікуванні, призначалося лікування амбулаторно, проводилися різні медичні обстеження.

За цей період 2015-2016 р.р. позивачем понесено витрати на лікування дитини, придбання необхідних ліків, медикаментів згідно лікарських призначень, на проведення обстежень, які рекомендовано лікарями, відповідно до наданих позивачем чеків з аптек, квитанцій /а.с.18-24, 68-69, 80-81/ на загальну суму 4837 грн.37 коп.

Необхідність даних витрат підтверджено виписками з медичної карти амбулаторного та стаціонарного хворого, призначеннями лікарів, висновками спеціалістів /а.с.19, 39-40, 67, 70-77/.

Суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на лікування дитини, є обґрунтованим належними доказами та медичними документами, ці витрати належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: її хворобою, а тому відповідач зобов'язаний згідно норм діючого законодавства, на що вказано вище, також приймати участь у цих витратах.

Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею та підтверджених додаткових витрат на лікування дитини разово в сумі 2 418 грн.69 коп. /50 % від 4 837,37 грн./.

Позивач одночасно просила суд стягнути додаткові витрати на дитину по 500 грн. щомісячно до повного одужання сина.

Але ці вимоги суд вважає необґрунтованими, оскільки суду не надано жодного розрахунку та обґрунтування майбутніх додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, всі надані позивачем докази обґрунтовують вже фактично понесені нею витрати.

На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 551 грн.20 коп.

Керуючись ст. 185 СК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разово в сумі 2 418 грн.69 коп. та судовий збір в сумі 551 грн.20 коп., всього 2 969 грн.89 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко