АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, уточнивши позовні вимоги в квітні 2016 року.

Посилався на те, що 11 липня 1997 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2013 року. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась донька ОСОБА_6, яка на даний час проживає з ними в спірному будинковолодінні.

Рішенням 2 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 19 від 25 травня 2006 року ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0724 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку,

№22-ц/794/1100/16 Головуючий у 1 інстанції Кирилюк Л.К.

Категорія 2 Доповідач Перепелюк Л.М.

господарських будівель і споруд, на якій ними за спільні кошти було розпочате будівництво будинковолодіння, яке було завершене та здане в експлуатацію в грудні 2008 року. 19 січня 2009 року відповідачці видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 23 січня 2009 року.

В подальшому, 24 вересня 2009 року, рішенням 44 сесії V скликання Чернівецької міської ради за № 1055 відповідачці була безоплатно передана у власність земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1000 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2

Будинковолодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 302 кв.м, в тому числі житловою площею 97,30 кв.м, входу в підвал літ. «Вх./пд.» та погребу літ. «Пг» загальною вартістю 2200000 грн. згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 359 від 01 липня 2014 року.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи здійснено розподіл земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташоване спірне будинковолодіння, та яка належить на праві приватної власності відповідачці на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку, але позивач вважає, що йому належить частина згаданої земельної ділянки.

З врахуванням уточнених позовних вимог, Позивач ОСОБА_3 просив суд: житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 поділити між ним та ОСОБА_5 в натурі у відповідності до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» № 281 від 15 травня 2015 року, виділити у його власність 44/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,15 кв.м, в тому числі житловою площею 10,10 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 55,85 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; колодязь літ. «К» та вигрібну яму літ. «В.я»; виділити у власність відповідачки ОСОБА_5 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 168,85 кв.м, в тому числі житловою 69,80 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, частина передпокою 1-7-1 площею 9,45 кв.м; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 34,10 кв.м, кімната 1-11 площею 21,20 кв.м, ванна кімната 1-12 площею 13,10 кв.м, санвузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м; колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «В.я», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг»; припинити право спільної сумісної власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; зобов'язати його встановити перегородку, відокремивши передпокій на два приміщення 1-7 та 1-7-1, закласти проріз в приміщенні 1-7-1, поштукатурити та пофарбувати стіни водними сумішами; зобов'язати відповідачку ОСОБА_5 демонтувати вікно в приміщеннях 1-7-1, встановити двері, поштукатурити місця закладення цеглою та пофарбувати; стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошову компенсацію частки в майні подружжя в сумі 110945 грн.; стягнути з нього на користь ОСОБА_5 суму 520 грн. компенсації вартості ремонтних робіт; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0221 га, за ОСОБА_5 право власності на частину земельної ділянки № 1 площею 0,0221 га, а частину земельної ділянки площею 0,0558 га залишити у їх спільному користуванні.

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, який ухвалою суду від 17 листопада 2015 року прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом і уточнила в квітні 2016 року свої позовні вимоги.

Посилалась на те, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 ними було придбано та зареєстровано на імя відповідача три автомобілі, а саме: «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4; «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6; «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5.

Автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 відповідач ОСОБА_3 використовує особисто. Інші транспортні засоби одразу після розірвання шлюбу відповідач вивіз та сховав в невідомому їй місці.

Відповідно до висновків № 22-03-15, № 20-03-15 та № 21-03-15 від 04 березня 2015 року судового експерта ОСОБА_7 середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, на дату оцінки становить суму 43203 грн. 35 коп.; автомобіля «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, становить суму 61442 грн. 20 коп.; автомобіля «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, становить суму 307676 грн. 45 коп.

Просила припинити право спільної сумісної власності на автомобілі марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6; виділити у її власність автомобіль марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, вартістю 43203 грн. 35 коп.; виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, вартістю 161442 грн. 20 коп. та автомобіль марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, вартістю 307676 грн. 45 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 1/2 частки в цьому майні подружжя в сумі 212957 грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2129 грн. 58 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в натурі згідно другого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року.

Виділено у власність ОСОБА_3 43/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 131,30 кв.м, в тому числі житловою площею 20,40 кв.м, що складається з наступних приміщень: на першому поверсі - гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 17,00 кв.м; на другому поверсі - частина коридору 1-10 площею 11,10 кв.м, частина кімнати 1-11 площею 5,30 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,5 кв.м; колодязь.

Зобовязано ОСОБА_3 виконати наступні будівельні роботи, спрямовані на уособлення частини будинку в окрему квартиру, а саме: влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-15 та 1-16 (або 1-10) та між новоутвореними приміщеннями 1-10 та 1-11, влаштувати сходи на перепад висот.

Виділено у власність ОСОБА_5 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 170,70 кв.м, в тому числі житловою площею 54,20 кв.м, що складається з наступних приміщень: на першому поверсі - коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 48,30 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; на другому поверсі - частина коридору 1-10 площею 23,00 кв.м, кімната 1-11 площею 15,90 кв.м, ванна 1-12 площею 13,10 кв.м, санітарно-гігієнічний вузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м; каналізацію, підвал з входом.

Зобов'язано ОСОБА_5 виконати наступні будівельні роботи, спрямовані на уособлення частини будинку в окрему квартиру, а саме: демонтувати дверні блоки між приміщеннями 1-10 і 1-15, ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-10 і 1-15, влаштувати перегородки, що розділяють приміщення 1-7, 1-10 та 1-11.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості його частки домоволодіння в сумі 114498 (сто чотирнадцять тисяч чотириста девяносто вісім) гривень.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 гектара, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_3, згідно другого варіанту поділу (таблиця № 4, перший співвласник) додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 гектара, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_3, згідно другого варіанту поділу (таблиця № 4, другий співвласник) додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15082 від 05 жовтня 2015 року.

Зустрічні позовні вимоги задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_5 автомобіль марки

«Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, вартістю 43203 (сорок три тисячі двісті три) гривні 35 копійок.

Виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, вартістю 161442 (сто шістдесят одна тисяча чотириста сорок дві) гривні 20 копійок та автомобіль марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, вартістю 307676 (триста сім тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 45 копійок.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на автомобілі марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5; марки «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4; марки «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію різниці вартості її частки автомобілів в сумі 212967 (двісті дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) гривень 65 копійок.

На дане рішення суду ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю, а зустрічний позов ОСОБА_5 - частково.

Заслухавши доповідача, сторін та їх представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 щодо поділу будинковолодіння і земельної ділянки та про задоволення зустрічного позову про поділ автомобілів.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах, встановлених судом на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказах, та керуючись нормами матеріального права, правовими висновками Верховного Суду України, зроблених по аналогічних справах.

Так, судом встановлено, що 11 липня 1997 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_5 укладено шлюб, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2013 року (копія рішення в т.1 на а.с.11), дане рішення частково змінене рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2014 року (копія на а.с.12-14).

Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (т.1, а.с.10), яка в даний час є вже повнолітньою.

Відповідно до рішення 2 сесії V скликання Чернівецької міської ради № 19 від 25 травня 2006 року (копія в т.1, а.с.15) ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0724 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На цій земельній ділянці сторонами як подружжям за спільні кошти було розпочате будівництво будинковолодіння, яке було завершене та здане в експлуатацію в грудні 2008 року, а 19 січня 2009 року на імя відповідачки ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 23 січня 2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.16).

В подальшому, 24 вересня 2009 року, рішенням 44 сесії V скликання Чернівецької міської ради за № 1055 відповідачці була безоплатно передана у власність земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1000 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2

Побудоване сторонами будинковолодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 302 кв.м, в тому числі житловою площею 97,30 кв.м, входу в підвал літ. «Вх./пд.» та погребу літ. «Пг» (копія технічного паспорту в т.1 на а.с.19-22) загальною вартістю 2200000 грн. згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 359 від 01 липня 2014 року (т.1, а.с.25-63). Це майно є спільним майном подружжя, частки якого є рівними, так як між ними не були визначені інші частки.

Крім того, судом також встановлено, що під час подружнього життя сторонами на спільні кошти було придбано та зареєстровано на імя позивача ОСОБА_3 три автомобілі, а саме: 28 серпня 2001 року «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, 25 серпня 2007 року «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4; 30 січня 2008 року «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, що підтверджується повідомленнями УДАІ УМВС України в Чернівецькій області за № 8/2040 від 30 травня 2014 року та № 8/841 від 16 березня 2015 року (копії в т.2, а.с.7-8).

Відповідно до висновків № 20-03-15, № 21-03-15 та № 22-03-15 від 04 березня 2015 року судового експерта (т.2, а.с.9-12) середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Transport», 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, на дату оцінки становить суму 43203 грн. 35 коп.; «Volkswagen LT 35», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, суму 61442 грн. 20 коп.; «Mersedes-Benz 313 CDI», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, суму 307676 грн. 45 коп. Вартість даних автомобілів сторонами не оспорюється, тому суд вважає зазначені у висновках суми автомобілів їх дійсною вартістю, оскільки з такою вартістю погодились сторони в судовому засіданні.

Вказані автомобілі до даного часу перебувають у власності позивача ОСОБА_3 та зареєстровані за ним, що він не заперечував в судовому засіданні і не надав доказів їх відчуження згідно укладених угод у відповідності до вимог ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд 1-ї інстанції, ухвалюючи рішення про поділ спірного будинку за варіантом ІІ висновку будівельно- технічної експертизи, не врахував, що виділена кожному із співвласників частина будинку не відповідає вимогам повноцінної ізольованої квартири. Крім того, такий поділ є більш затратними та потребує виконання додаткового об'єму будівельних робіт, який зазначеним рішенням не передбачений.

Проте, такі твердження заявника є надуманими, спростовується навіть простим аналізом того, що частка житлового будинку, яку просив у своїй уточненій позовній заяві позивач, і та, яку фактично виділив йому суд майже співпадають.

Так, ОСОБА_3 просив виділити йому частину житлового будинку, яка складалася із: коридор 1-1 площею 6,70 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельня 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 55,85 кв.м, кімната 1-8 площею 10,10 кв.м, кухня 1-9 площею 17,40 кв.м; колодязь літ. «К» та вигрібну яму літ. «В.я»; виділити у власність відповідачки ОСОБА_5 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 168,85 кв.м, в тому числі житловою 69,80 кв.м, до складу якого входять наступні приміщення: на першому поверсі: гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, частина передпокою 1-7-1 площею 9,45 кв.м; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 34,10 кв.м, кімната 1-11 площею 21,20 кв.м, ванна кімната 1-12 площею 13,10 кв.м, санвузол 1-13 площею 8,00 кв.м, кімната 1-14 площею 28,20 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,50 кв.м; колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «В.я», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг».

Суд 1-ї інстанції виділив йому у власність частину житлового будинку, яка складається із: наступних приміщень: на першому поверсі - гараж 1-2 площею 24,30 кв.м, гараж 1-3 площею 24,70 кв.м, котельню 1-4 площею 10,80 кв.м, санвузол 1-5 площею 3,60 кв.м, комора 1-6 площею 4,00 кв.м, частина передпокою 1-7 площею 17,00 кв.м; на другому поверсі - частина коридору 1-10 площею 11,10 кв.м, частина кімнати 1-11 площею 5,30 кв.м, приміщення 1-15 площею 8,60 кв.м, кімната 1-16 площею 20,40 кв.м, комора 1-17 площею 1,5 кв.м; колодязь.

Таким чином, суд, виходячи із вимог - не завдати шкоду правам позивача - виділив йому у власність жилу кімнату розміром не 10,10 кв.м., як просив він у позовній заяві, а кімнату розміром 20,40 кв.м., також ще частину житлової кімнати, а відповідачці, як і просив позивач у позовній зачві, 2 кімнати і частину іншої.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі щодо виділу позивачу санвузла площею 3,60 кв.м., що не відповідає будівельним нормам, то, як видно із його позовної заяви, у варіанті, який просить виділити у свою власність позивач, значиться зазначений санвузол тією ж площею 3,60 кв.м..

Аналогічно це стосується і котельні площею 10,80 кв.м., і комори площею 4,00 кв.м., гаража площею 24,70 кв.м., коридору площею 6,70 кв.м., які просив позивач у позовній заяві, та виділив йому суд..

Таким чином, запропонований позивачем варіант виділу йому частини житлового будинку і той, який був виділений йому судом фактично, відрізняється дуже мало.

Тому, твердження заявника про порушення будь-яких його прав при поділі житлового будинку є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, та нормами матеріального права.

Більше того, суд 1-ї інстанції, вирішуючи питання про визначення найбільш приємливих варіантів поділу житлової будівлі врахував наступне.

Відповідно до пункту 6 Постанови 1ІВСУ № 7 від 04.10.2007 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» та п. 14 Постанови ГІВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» суд врахував, що виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін можу бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Ізольована квартира, як самостійний об'єкт нерухомого майна, передбачає відсутність приміщень спільного користування та гарантує можливість повного відокремлення співвласників один від одного, в тому числі відокремлення опалення, електропостачання, водопостачання та каналізації, для забезпечення можливості самостійного використання цих систем.

Відповідно до обох варіантів поділу спірного будинковолодіння, зазначених у висновку судової будівельно технічної експертизи Західно українського експертно консультативного центру № 281 но цивільній справі № 727.812. 15-ц, частково залишаються приміщення і споруди будинковолодіння в режимі спільної сумісної власності, тому мета поділу - виділення кожній із сторін його відокремленої частини, яку можливо переобладнати в ізольовану квартиру - не досягається.

Обгрунтовано суд 1-ї інстанції вважав, що поповерховий, горизонтальний поділ будинку, коли один із співвласників проживає над іншим, суттєво погіршує можливість їх використання, оскільки лише варіант вертикального поділу будинку на ліву та на праву частину забезпечить його реальний поділ на ізольованні квартири.

При цьому, судом, також враховано, що спірний будинок будувався як окремий об'єкт нерухомого майна і не міг одразу передбачити влаштування двох окремих квартир. Тому, поділ будинку і був проведений судом таким чином, щоб сторони, за його результатами, отримали можливість переобладнати кожен свою частину на ізольовану квартиру.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, під час поділу спірного будинковолодіння врахував всі обставини, які мають суттєве значення для розгляду даної справи та прийняв законне та об'єктивне рішення, яке максимально захищає та враховує права та інтереси обох сторін.

Крім того, судом враховано також інтереси дочки сторін, яка проживає з відповідачкою ОСОБА_5, якій обидві сторони як батьки зобов'язані створити належні умови для її розвитку і виховання, а тому позивачці виділено дещо більшу частку за рахунок житлової площі, ніж виділено позивачу ОСОБА_3

Твердження апелянта про загрозу руйнування перекриття будинку у випадку його вертикального поділу є надуманими та бездоказовими, спростовується висновком експерта-будівельника, попередженого про кримінальну відповідальність.

Не може бути підставою для скасування рішення суду 1-ї інстанції в частині поділу земельної ділянки між сторонами, оскільки запропонований позивачем у позовних вимогах варіант ділення земельної ділянки на три самостійні частини не відповідає вимогам земельного законодавства, оскільки цільове призначення спільної земельної ділянки єдине - для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд і їх обслуговування, а суд не вправі змінювати зазначене цільове призначення.

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, не заперечуючи проти виділу йому автомобілів:

- «MERSEDES-BENZ 313 CD1», 2003 р. в., д/н НОМЕР_1;

- «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н НОМЕР_2, оскаржує виділення у власність позивачці за зустрічним позовом автомобіля «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н НОМЕР_2.

При цьому, посилається на те, що згаданий автомобіль використовує для виконання своїх трудових обов'язків. Разом з тим, колегія суддів вважає, що при поділі автомобілів суд 1-ї інстанції врахував, як вимоги норм матеріального права, так і обставини справи.

Зокрема, згідно роз'яснень, даних Верховним судом України у постанові

Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 січня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Таким чином, майно, тобто автомобілі, які передані відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 третім особам не вибули із його володіння, а тому не могли бути виключені із загальної маси спільного майна сторін. У зв'язку з тим, що тільки ОСОБА_3 відомо, у кого знаходяться автомобілі, які він передав третім особам, лише він може витребувати у згаданих осіб зазначені автомобілі, тому суд обґрунтовано виділив їх у власність ОСОБА_3

Крім того, при виділенні автомобіля «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н НОМЕР_2, позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_1, суд врахував вимоги норм сімейного та цивільного права, згідно яких поділ майна здійснюється, в першу чергу, в натурі, а лише при неможливості такого поділу, одній стороні виділяється майно, а іншій-грошова компенсація.

Не може бути підставою для позбавлення позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 права на отримання автомобіля відсутність у неї водійських прав. Крім того, як пояснила остання в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, такі права є у дочки, яка проживає з нею.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання її законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: