Справа № 202/1290/16-ц
16 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі -Коломоєць Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про скасування арешту, -
Позивач звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», у якій просить суд зобов'язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт з належного їй майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 24.02.2014 року, ВП № 42191340.
Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та про оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, що належить боржнику.
На підставі зазначеної постанови до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис № 14201531 від 24.02.2014 р. про заборону відчуження рухомого майна, що належить їй на праві власності.
11 вересня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з тих підстав, що у неї відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Стягувачем повторно виконавчий документ до виконання не пред'являвся.
Наявність арешту на майні, належному їй на праві власності, порушує її право на розпоряджання майном, крім того підстав для арешту майна на даний час не існує.
Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, повідомлялися у встановленому Законом порядку про день, місце та час судового засідання. Представник позивачки завчасно поданою до суду заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та пред'явлений позов просила задовольнити.
Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, банк повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, про причин неявки суд не сповіщено, заперечень проти позовну надано не було.
Представник Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явилася, але завчасно надіслала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через те, що підстави для скасування арешту відсутні, оскільки виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не були стягнуті, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для скасування арешту з майна боржника.
Суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Постановою державного виконавця від 24 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 42191340.
В цей же день, тобто 24 лютого 2014 року державним виконавцем Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного їй майна.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року вищевказане заочне рішення було скасовано, а справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено до розгляду в загальному порядку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ.
Відповідно до ч. 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин, та враховуючи, що позивачкою не пред'явлено до суду позовних вимог саме про зняття арешту з майна, а вона лише просить у позові зобов'язати прийняти таке рішення саме відповідний підрозділ Державної виконавчої служби, в судове засідання не було надано доказів про те, що у ВП № 42191340 дійсно були стягнуті виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а Індустріальний ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції суд вважає можливим зобов'язати належним чином та у відповідності до наведених вимог Закону України «Про виконавче провадження» розглянути і вирішити питання про зняття арешту з майна позивачки.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов'язати Індустріальний відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції розглянути і вирішити питання про зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 24 лютого 2014 року ВП № 42191340.
Стягнути з Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Д.С. Шклярук