Справа № 405/5315/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення боргу та моральної шкоди до відповідача. Позов обґрунтовує тим, що 21.07.2014 року за договором позики ним передано, а відповідачем отримано від нього в борг 5 000 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути до 01.05.2015 року, що складає за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2016 року 124 575 грн. Договір укладено письмово у формі розписки, яку відповідач склав особисто і визначено грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті. Одночасно малась домовленість за користування належними йому коштами про сплату відсотків в розмірі 4% щомісячно, що мало складати 200 доларів США. Відповідач пояснював, що кошти йому потрібні на ремонтно-відновлювальні роботи квартири, де проживають мати і брат. Термін повернення коштів сплинув, кошти відповідач не повернув, просить стягнути з відповідача на його користь 5 000 доларів США, що еквівалентно 124 575 грн. та 3 400 доларів США, що еквівалентно 84 711 грн. процентів і моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., а також судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові та просила позов задовольнити.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені через засоби масової інформації газету «Народне слово», причини неявки суду не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної розписки ОСОБА_2 21.07.2014 року взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 5 000 доларів США, які зобов»язався повернути 01.05.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Розписка укладена в простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1, в зазначений позичальником ОСОБА_2 строк, повернуто не було, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 5 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення в суд 01.06.2016 року складає 124 575 грн.

Щодо стягнення відсотків суд приходить до висновку про відсутність підтсав для задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як встановлено в судовому засідання із наданого позивачем оригіналу розписки, сторони не обумовили розмір процентів, доказів сплати відповідачем процентів в розмірі 4% позивачем не надано.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем не заявлялась вимога про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно з розясненнями які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 із змінами, внесеними згідно Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в які грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не обґрунтовано до вимог вищезазначеного закону наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати судвий збір в сумі 551,20 грн. та витрати на надання оголошення в газеті в сумі 180 грн., які підтверджені наданими суду квитанціями.

На підставі викладеного і ст.ст. 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 із змінами, внесеними згідно Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) кошти за договором позики в сумі 124 575,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати по справі в сумі 731,20 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко