Справа № 539/3132/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В. М. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з майна.

Позов мотивований тим, що 14.05.2014 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої позивач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що постановами державного виконавця б/н від 11.09.2000 року та від 22.08.2011 року було накладено арешт на майно померлої.

Посилаючись на ст. 396 ЦК України позивач просить зняти арешт з усього майна, належного померлій ОСОБА_2

Ознайомившись з поданою заявою, суд прийшов до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України з наступних підстав.

Пунктом 6 Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).

Однак в поданій позовній заяві не додано перелік такого майна, а тому суд не має можливості визначитися з підсудністю цієї справи Лубенському міськрайонному суду.

Крім того, відповідно до п.2 цієї постанови позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження).

Однак, в порушення цих вимог позивач не надав докази того, він є власником майна, при цьому необґрунтовано відповідачем у справі зазначив орган ДВС.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з майна, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків протягом 3 днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що разі невиконання вимог суду в указаний строк заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3 В. М.