АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2977/16 Головуючий 1 інст. - Бондар С.Б.
Справа № 636/2316/15-ц
Категорія: правочини Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 Равільєвича до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним,

у с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_3 Равільєвич звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним.

На обґрунтування позивач вказав, що він та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою.

18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 посвідчено договір дарування. За умовами цього договору його батько ОСОБА_6, померлий 31 січня 2015 року, та ОСОБА_4 безоплатно передали ? та 1/6 частки відповідно, а ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 30 липня 2014 року за реєстровим № 1276, прийняв у власність 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим в 2010 році між ним та ОСОБА_4 була усна домовленість про добровільний розподіл нерухомого майна після смерті їх матері ОСОБА_9, яка померла 15 травня 2009 року, згідно якої він залишає за собою квартиру АДРЕСА_2 та не претендує на інше спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, частками спадкоємців в якій ОСОБА_4 розпоряджається на власний розсуд.

Однак ОСОБА_4 порушила цю домовленість та шляхом обману отримала рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 07 липня 2010 року, яким їй та померлому ОСОБА_6 встановлено додатковий строк для прийняття спадщини строком три місяці.

За його заявою від 22 жовтня 2014 року Чугуївським РВ ГУ МВ С України в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо незаконного придбання права на майно шляхом обману ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Під час допиту в якості свідка батько пояснив, що ОСОБА_2 він не дарував квартиру.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6, померлий 31 січня 2015 року, уклав договір дарування під впливом обману з боку ОСОБА_4, просив визнати цей правочин недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_2

В письмових запереченнях ОСОБА_4 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року позов задоволено.

Договір дарування, посвідчений 18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, визнано недійсним.

Державна реєстрація права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 скасована.

З ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто по 1 015 грн. 15 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що факт введення в оману померлого батька не доведено; позивач не є стороною договору дарування і докази порушення його прав в матеріалах справи відсутні; в договорі сторони погодили всі істотні умови; під час укладення договору дарування померлий розумів значення своїх дій та власноручно його підписав; докази прийняття спадщини позивачем після смерті батька та існування усної домовленості з ОСОБА_4 про добровільний розподіл нерухомого майна після смерті їх матері ОСОБА_9, померлої 15 травня 2009 року, в матеріалах справи відсутні.

Позивач, відповідач ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав його доведеним. Однак повністю погодись з таким висновком не можна, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Спірною є квартира АДРЕСА_2.

29 березня 2010 року від імені ОСОБА_6 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 за реєстровим № 545 був посвідчений заповіт на імя ОСОБА_4

18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 посвідчено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_6 батько ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сестра ОСОБА_3 безоплатно передали ? та 1/6 частки відповідно, а ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 30 липня 2014 року за реєстровим № 1276, прийняв у власність 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

31 січня 2015 року ОСОБА_6 помер.

На даний час зазначений вище заповіт є чинним та в установленому законом порядку не оспорений.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту свого права (стаття 16 ЦК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 (абзац 5) постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Обравши способом захисту предявлення позову про визнання договору дарування недійсним, ОСОБА_3 в силу статті 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог, зазначити, чим саме порушено його право.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник посилалися на те, що в 2010 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існувала усна домовленість про добровільний розподіл нерухомого майна після смерті їх матері ОСОБА_9, яка померла 15 травня 2009 року, згідно якої позивач залишає за собою квартиру АДРЕСА_2 та не претендує на інше спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, частками спадкоємців в якій ОСОБА_4 розпоряджається на власний розсуд.

На даний час ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в цьому житлі. ОСОБА_2 ж в спірне житло не вселився.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкування за заповітом має місце, коли померла особа залишила після себе заповіт, що не визнаний повністю недійсним. Отже, у разі наявності належним чином посвідченого заповіту спадкування за заповітом має пріоритет перед спадкуванням за законом.

Спадкування за законом настає у разі відсутності заповіту, визнання його повністю недійсним, відмови всіх спадкоємців за заповітом від спадщини, тощо (стаття 1273, частина 1 статті 1275 ЦК України).

Даних про те, що ОСОБА_3 у відповідності до статті 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщини, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин твердження про те, що він є спадкоємцем ОСОБА_6, є хибним.

Не ґрунтується на законі і посилання позивача на те, що він є правонаступником батька в розумінні статті 37 ЦПК України і діє з метою захисту інтересів батька, якого ввела в оману сестра. Позов предявлено ОСОБА_3 після смерті батька у власних інтересах, а цивільна правоздатність ОСОБА_6 припинилася у момент його смерті (стаття 25 ЦК України).

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 за життя заповідав все своє майно на користь ОСОБА_4 і цей заповіт є чинним, позивач не має права на обовязкову частку у спадщині, не є стороною оспорюваного ним договору, відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_3 є заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину дарування.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові з підстав, передбачених пунктом 2 частин 1 статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 Равільєвича до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_11