Ухвала

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частку в майні, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом.

Зазначала, що в період з 13 липня 1996 року по 08 травня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3

01 березня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно із розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 290 від 26 березня 2004 року зазначеному житловому будинку присвоєно дві окремі поштові адреси: за 3/5 частиками будинку, що належить на праві власності відповідачу, закріплено поштовий номер АДРЕСА_2, а за іншими 2/5 частками - поштовий номер АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ним право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Внаслідок спільних затрат подружжя, відбулось збільшення вартості зазначеного житлового будинку.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати житловий будинок АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності та враховуючи ту обставину, що вона виховує дочку, аліменти на утримання якої відповідач сплачує нерегулярно, відступивши від рівності часток, визнати за нею право власності на 2/3 частки цього будинку, а за відповідачем на 1/3 частку спірного житлового будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2015 року, у позові відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, щодо необхідності перевірки правильності застосування судами норм матеріального права та відповідності рішень нормам процесуального права в судовому порядку, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частку в майні, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О.Остапчук