Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом, зазначаючи, 11 грудня 2012 року приватним підприємцем ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, за якою останній приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування, відповідно до умов якого йому було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок в розмірі 29 тис. грн.

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою 0 % річних. При необнулінні дебетового сальдо в одну із дат періоду, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта - порушеними.

Відповідач умови договору не виконав, допустивши прострочення зі сплати кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 38 718 грн 98 коп., з яких: 29 тис. грн - заборгованість за кредитом; 5 109 грн 38 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 826 грн 60 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 783 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 грудня 2012 року б/н в розмірі 38 718 грн 98 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 11 грудня 2012 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано заяву на відкриття поточного рахунку, згідно з якою ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 11 грудня 2012 року б/н. Відповідно до договору ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в розмірі 29 тис. грн в обмін на зобов'язання останнього щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Відповідно до розділу 3.2.1.4 Умов ОСОБА_1 зобов'язався за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця сплатити проценти за ставкою 0 % річних. При необнулінні дебетового сальдо в одну із дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, ОСОБА_1 виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня, кредит вважається простроченим. При порушенні ОСОБА_1 грошового зобов'язання відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитним договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

ОСОБА_1 умови договору не виконав, допустив прострочення зі сплати кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 38 718 грн 98 коп., з яких: 29 тис. грн - заборгованість за кредитом; 5 109 грн 38 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 826 грн 60 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 783 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконує належно свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 квітня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 38 718 грн 98 коп.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

П.О.Гвоздик

О.М.Ситнік