АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1200/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 195 000 гривень, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 113 685,59 грн., три відсотки річних в розмірі 11 956,44 грн., відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 31 168,69 грн. та судовий збір у розмірі 2 710,35 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що розписку про отримання коштів не підписував; суд першої інстанції не врахував всіх обставини, що мають значення для справи.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, позичені грошові кошти у визначений строк позивачу не повернув.

Колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини другої статті 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

На підставі довідки від 11.06.2012 року за особистим підписом ОСОБА_4 останній отримав грошові кошти в сумі 195 000 грн., які зобов`язався повернути у строк до 15.10.2012 року (а.с.6).

Наявна в матеріалах довідка не відповідає вимогам ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, а відтак спірні правовідносин не можна вважати такими, що виникли з підстав, на які послався суд першої інстанції в своєму рішенні.

Таким, чином, згідно зі ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Представником позивача було надано оригінал довідки, яка свідчить про те, що гроші були передані ОСОБА_2, останній зобов'язався їх повернути, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України покладає на відповідача обов'язок повернути кошти позивачу та виконати зобов'язання належним чином.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - 1) припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов»язання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки грошові кошти відповідач не повернув, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував ст.ст. 526, 527 ЦК України, у зв'язку із чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.ст. 207, 526, 527, 530, 599, 625 ЦК України.

Доводи апелянта щодо суперечливих показів свідків не заслуговують на увагу, оскільки не можуть бути належним та допустимим доказом передачі коштів в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 195 000 гривень, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 113 685,59 гривень, три відсотки річних в розмірі 11 956,44 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 31 168,69 гривень та судовий збір у розмірі 2 710, 35 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді