Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В., при секретарі Кваша С.О. з участю позивача ОСОБА_1, яка одночасно представляє інтереси позивача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, просили про визнання за собою права власності на квартиру АДРЕСА_1, а сааме: по 3/25 частці за кожним. В обґрунтування позову ініціатори звернення послались на обставини втрати ними правовстановлюючого документу та неможливості у зв'язку з цим зареєструвати своє право власності відповідно чинного законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивачі та представники вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що позивачами не доведені факт невизнання його довірителем прав позивачів на відповідні частки в нерухомому майні та факт втрати ними правовстановлюючого документу.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки відповідача матеріали справи не містять.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29 січня 1996 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видане свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1. Право власності за цим свідоцтвом зареєстроване КП ММБТІ 01 лютого 1996 року за реєстровим № 17342.

11 березня 1996 року на Південній товарній біржі співвласники квартири уклали договір купівлі-продажу № 3794, відповідно якого відчужили 2/5 часток спірної квартири ОСОБА_10, який у подальшому відчужив дану частку квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а ті, в свою чергу, за договором дарування від 21 березня 2014 року реєстровий № 222 відчужили її ОСОБА_5.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014 року, постановленим в цивільній справі № 490/3308/14-ц, та ухвалою від 19 травня 2014 року про виправлення описки, визначено, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, є рівними і складають 3/25 ідеальної частки для кожного. Рішення суду набрало законної сили 27 травня 2014 року.

10 червня 2014 року ОСОБА_8 за договором дарування частки квартири реєстровий № 146 відчужила належні їй 3/25 частки квартири ОСОБА_5.

Як слідує з відповіді головного спеціаліста Центрального районного суду м. Миколаєва вих. № 448/16 від 22 квітня 2016 року надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно квартири АДРЕСА_2 не вбачається можливим у зв'язку з відсутністю інформації в реєстрі за наведеними параметрами.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення 10 червня 2014 року договору дарування між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 співвласником ОСОБА_8 нотаріусу було представлено на підтвердження свого права власності на 3/25 часток квартири АДРЕСА_1 свідоцтво про право власності на житло від 29 січня 1996 року.

Встановити подальшу долю та місцезнаходження оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 в ході розгляду справи судом не стало можливим, що в свою чергу підтверджує той факт, що даний правовстанолюючий документ дійсно вибув із володіння позивачів незалежно від їх волі, тобто ними втрачений.

Такі обставини свідчать про те, що позивачі об'єктивно позбавлені можливості зареєструвати свої право власності на відповідні частки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у зв'язку з чим їх права є порушеними та підлягають судовому захисту в порядку ст. 392 ЦК України шляхом визнання за кожним з них права власності на 3/25 частки спірної квартири.

На думку суду не заслуговують на увагу твердження представника відповідача ОСОБА_5 про те, що свідоцтво про право власності на житло видавалося в оригіналі кожному співвласнику окремо, оскільки таке суперечить об'єктивним обставинам. Під час приватизації державного житлового фонду, зокрема у 1996 році, співвласникам приватизованих квартир видавався один примірник цього свідоцтва на всіх.

В свою чергу, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивачів на те, що відповідачем ОСОБА_5 не визнається їхнє право на частки у спірній квартирі, проте таке на впливає на висновки суду у справі. Внаслідок втрати документу позивачі об'єктивно не мають можливості зареєструвати свої право власності і у такому випадку це право може бути відновлене виключно на підставі судового рішення.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів слід стягнути по 250 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. 392 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 3/25 частці за кожним.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 250 грн. 00 коп. кожному.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 250 грн. 00 коп. кожному.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Батченко О.В.