АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/601/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1063/К/16 Зімін М.В.
Категорія - 21 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Зубакової В.П., Ляховської І.Є.

за участі секретаря: Петренко К.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування (пожертви) дійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування (пожертви) дійсним в обґрунтування якого зазначив, що 10 листопада 2007 року між ним та відповідачем укладено договір дарування грошових коштів, згідно якого подарував останньому грошові кошти у розмірі 35000 грн., для купівлі автомобілю. В цей же день в присутності ОСОБА_4 він передав вказану суму грошових коштів відповідачу. Зазначив, що з часу укладення договору та до часу звернення до суду із позовною заявою він та відповідач не посвідчили договір дарування у нотаріуса у зв'язку із відсутністю у відповідача вільного часу та тривалою хворобою його дружини.

На підставі наведеного просив суд визнати дійсним договір дарування (пожертви) грошових коштів укладений 10 листопада 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений у простій письмовій формі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог посилаючи на підстави, викладені в позові. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що позивач та відповідач не посвідчили договір дарування у нотаріуса у зв'язку із відсутністю у відповідача вільного часу, оскільки він займався купівлею автомобіля та його ремонтуванням, а позивач не знав, що можливість нотаріального посвідчення договору дарування вже була втрачена.

Висновок суду про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору дарування є помилковим.

Крім того, судом при ухваленні рішення не враховано вимог ч.1 ст. 717 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в присутності ОСОБА_4, укладено договір про дарування грошових коштів в сумі тридцять п'ять тисяч гривень. Відповідно до умов договору сторони дійшли згоди щодо нотаріального посвідчення даного договору. Грошові кошти за даним договором ОСОБА_3 отримав 10.11.2007 року. (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками останнього записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про визнання договору дарування (пожертви) дійсним, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не надано жодних доказів того, що відповідач дійсно ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування (пожертви) та того, що можливість нотаріального посвідчення вказаного договору втрачена позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно до положень ч. 1, 3, ст. 729 ЦК України, пожертвою є дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей та цінних паперів, особам, встановленим частиною першою статті 720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети.

До договору про пожертву застосовуються положення про договір дарування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'яти десятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір пожертви на суму 35350,00 грн., за умовами якого обдарований ОСОБА_3 повинен був придбати автомобіль марки «Мерседес - 124» 1988 року випуску, сріблястого кольору. Оскільки вказаний договір укладено на суму, що перевищує п'яти десятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тому він підлягає нотаріальному посвідченню, однак сторони не здійснили його нотаріального посвідчення.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Із роз'яснень викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що при розгляді справ щодо визнання правочину дійсним суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач дійсно ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування (пожертви) є вірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач та відповідач не посвідчили договір дарування у нотаріуса у зв'язку із відсутністю у відповідача вільного часу не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача, оскільки твердження позивача про те, що у відповідача не було вільного часу оскільки він займався купівлею автомобіля та його ремонтуванням не є підставою неможливості нотаріального посвідчення договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не знав, що можливість нотаріального посвідчення договору дарування вже була втрачена також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до вимог ст. 717 Цивільного Кодексу України, встановлено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність. Тому неможливо укласти договір, дія та умови яких виконані в минулому, є неможливим посвідчення договору дарування (пожертви) майна, яке на момент посвідчення правочину фактично відсутні у сторін правочину.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору дарування, оскільки, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, позивачем не доведено того факту, що відповідач дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору дарування.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: