16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., МартинюкаВ.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регрессу
за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником Гончарук Катериною Ігорівною, на рішення Броварського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регрессу.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 08 жовтня 2009 року в м. Києві, з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «Хонда Цивік», сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), на час якої
ОСОБА_4 не мав чинного договору обовʼязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок вказаної ДТП був пошкоджений транспортний засіб «ВАЗ 2107», що належить ОСОБА_6 Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 2107» з урахуванням зносу, становила 7 583 грн 49 коп., відповідачем відшкодована не була. 11 грудня 2009 року МТСБУ здійснив виплату вказаної суми ОСОБА_6 у відшкодування майнової шкоди. Крім того зазначало, МТСБУ поніс витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в розмірі 639 грн. Ураховуючи викладене, та те, що позивач набув права регресної вимоги до ОСОБА_4 у загальному розмірі 8 222 грн 49 коп. просив стягнути з відповідача вказану суму.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

20 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник МТСБУ - Гончарук К.І. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 жовтня 2009 року сталася ДТП за участю автомобілів «Хонда Цивік», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки

ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_8, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2009 року за даною пригодою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП Українита накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн в дохід держави.

На час настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була.

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку

вих. № 140, складеного 02 листопада 2009 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак

400-81 КХ, з урахуванням зносу становить 9 100 грн 19 коп. з урахування

20 % ПДВ та коефіцієнта фізичного зносу й минулих аварій.

11 листопада 2009 року ОСОБА_8 звернувся до МТСБУ із заявою, в якій посилаючись на положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив здійснити відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 08 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеної заяви 11 грудня 2009 року МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди ОСОБА_8 з фонду захисту потерпілих № 3207 та здійснено виплату коштів у розмірі 7 583 грн 49 коп.

Крім того, позивач поніс витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 639 грн.

22 лютого 2010 року позивач звернувся з листом до відповідача, в якому просив компенсувати витрати МТСБУ у загальному розмірі 8 222 грн 49 коп.

У грудні 2012 року МТСБУ звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом про стягнення із ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок ДТП.

Ухвалою суду Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня

2013 року дану позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2013 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2013 року скасовано у зв'язку із тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на описку в довідці адресно-довідкового бюро щодо імені розшукуваної особи, при цьому справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня

2013 року зазначену вище позовну заяву повернуто позивачу у звʼязку з непідсудністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 до суду першої інстанції подано заперечення в якому просить застосувати строк позовної давності (а. с. 29-31).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 ЦПК України перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року справа

№ 6-895цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Броварського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником Гончарук Катериною Ігорівною, відхилити.

Рішення Броварського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня

2016 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регрессу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік