Справа №2/359/1090/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 липня 2008 року уклав з ОСОБА_1 договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 зобовязався повертати кредит, а також у разі порушення своїх зобовязань, зокрема у разі прострочення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, ОСОБА_1 зобовязався сплачувати штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 33839 гривень 91 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 6998 гривень 80 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 18832 гривень 50 копійок, заборгованість за пенею (комісією) 6159 гривень 12 копійок, а також штраф (фіксована частина) 250 гривень, штраф (процентна складова) 1599 гривень 52 копійки. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України це є підставою для відмови у задоволенні позову. Тому ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні предявленого позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 зобовязався повертати кредит, а також у разі порушення своїх зобовязань, зокрема у разі прострочення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, ОСОБА_1 зобовязався сплачувати штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини заявою про отримання кредитної картки (а.с.10), витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-16).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки зняв з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повернув, не сплачував відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 33839 гривень 94 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 6998 гривень 80 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 18832 гривень 50 копійок, заборгованість за пенею (комісією) 6159 гривень 12 копійок а також штраф (фіксована частина) 250 гривень, штраф (процентна складова) 1599 гривень 52 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 31 січня 2016 року (а.с.7-9).

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Встановлено, що першим днем невиконання зобов'язання по поверненню кредиту був 09 серпня 2008 року. З цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. Він закінчився через три роки 09 серпня 2011 року. З реєстраційного штампу, що міститься на позовній заяві (а.с.1), вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов 11 березня 2016 року. Тобто після закінчення строку позовної давності.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до копії кредитної картки «Універсальна», виданої на імя ОСОБА_1, строк її дії до червня 2012 року (а.с.37).

У відповідності до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою (а.с.15-16) граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як розяснив Верховний Суд України в правовій позиції, висловленій в постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов після спливу строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором здійснено 04 серпня 2008 року, а дія картки закінчилась червні 2012 року.

Тому, суд вважає, що у зв'язку зі спливом строку позовної давності належить відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З квитанцій від 30 листопада 2015 року та від 18 лютого 2016 року (а.с.1,2) вбачається, що при предявленні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256, 257, ч.1 ст.266, ч.4, ч.5 ст.267, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 33839 грн. 94 коп. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.В.Журавський