Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом. Позивач мотивує свої вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті відкрилась спадщина, а саме: квартира АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_2 та автомобіль марки HYUNDAI MATRIX, номер шасі НОМЕР_5, 2008 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_3 за життя склав заповіт, однак спадкоємці за заповітом відкликали заяви на отримання спадщини. Спадкоємцями за законом є позивач та відповідач - донька померлого від іншого шлюбу. З 2000р. ОСОБА_3 хворів на захворювання серця, легенів та ревматоїдний артрит у зв'язку з чим у 2005 році йому була присвоєна 2 група інвалідності. З 2001 року і до моменту смерті ОСОБА_3 його донька умисно ухилялась від обов'язку забезпечувати батька, не запропонувала своєї допомоги, не давала кошти на лікування та утримання, не приходила до лікарні та не цікавилася його станом здоров'я. Тому позивач звернулась до суду і просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використала, про причини неявки суд не повідомила. До початку судового засідання подала до суду письмові заперечення, в яких просила розглядати справу за її відсутності та зазначила, що спілкувалася з батьком особисто та по телефону, хоча стосунки між ними були непростими. Вказала суду на те, що вона разом зі своєю матір'ю надавали батьку допомогу при госпіталізаціях, відвідували його вдома за адресою проживання та святкували його день народження. Також наголосила на тому, що приймала участь у похованні батька, зокрема виділяла кошти (а.с. 79-81).

Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (а.с. 5).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено актовий запис №3766 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30.07.2008р. квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 7).

Згідно зі свідоцтвом на право власності від 01.02.2008р. гараж АДРЕСА_2 належить члену кооперативу ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 належить автомобіль марки HYUNDAI MATRIX, номер шасі НОМЕР_5, 2008 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 10).

З довідки до акту огляду МСЕК вбачається, що ОСОБА_3 був інвалідом другої групи, причина інвалідності - загальне захворювання (а.с. 11).

Відповідно до виписки з історії хворого №1549 Інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського ОСОБА_3 знаходився у відділенні неспецифічних захворювань легень з 28.03.2012р. по 10.04.2012р. Клінічний діагноз:Бронхіальна астма, неконтрольований перебіг; емфізема легень; дифузний пневмосклероз; стенокардія напруги; гіпертонічна хвороба ІІ ст.; гіперплазія щитовидної залози І ст. (а.с. 52).

Відповідно до виписки з історії хворого № 4296 Київської клінічної лікарні № 15 ОСОБА_3 з 26.09.2012р. по 28.09.2012р. перебував на лікуванні з діагнозом бронхіальна астма, виразкова хвороба (а.с. 53).

Згідно з випискою з історії хворого № 1038 Київської клінічної лікарні № 15 ОСОБА_3 з 05.03.2014р. по 12.03.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 54).

Відповідно до виписки з історії хворого №726 Інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського ОСОБА_3 знаходився у відділенні неспецифічних захворювань легень з 06.02.2014р. по 28.02.2014р. Клінічний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень 4 ступеня тяжкості; прогресуюча стенокардія напруги; атеросклероз аорти і коронарних артерій (а.с. 56).

Згідно з консультативним висновком № 3386 ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім.. М.М. Амосова НАМН України» від 19.03.2014р. ОСОБА_3 поставлено діагноз: ІБС. Стенокардія напруги. Атеросклеротичний кардіосклероз. Аортосклероз. Гіпертонічна хвороба. Хронічний обструктивний бронхіт (а.с. 57).

Відповідно до довідки серії КИЕ-1 №537446 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 01.01.2000р., причина інвалідності - загальне захворювання (а.с. 14) та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_7 (а.с. 15).

Як вбачається з інформаційної довідки №64/02-14/3/2015 від 01.09.2015р., виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_3 та мають право на спадкування в рівних частинах кожна, у зв'язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину кожній спадкоємиці може відбуватись з урахуванням прав та інтересів іншої спадкоємиці (а.с. 17).

Відповідно до додатку до договору-замовлення №4.54380К від 26.02.2015р. ОСОБА_1 сплатила за ритуальні послуги 1722,00 грн. (а.с. 58), а також 04.03.2015р. одержала прах ОСОБА_3 персонально, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 59).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Частиною 5 статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні подібної справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. З огляду на викладене, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Доказами того, що спадкодавець ОСОБА_3 потребував допомоги є наявна в матеріалах справи медична документація, з якої вбачається, що тривалий період часу він мав хвороби серця, легенів та інші захворювання.

У матеріалах справи наявні довідки про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є інвалідами 2 групи, а тому є непрацездатними. Це також свідчить про те, що спадкодавець об'єктивно потребував допомоги відповідача.

Той факт, що ОСОБА_3 потребував допомоги також підтверджується показами свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Разом з тим ОСОБА_2 мала об'єктивну можливість надавати допомогу батьку підтверджується поданими письмовими запереченнями відповідача.

Факт ухилення ОСОБА_2 від обов'язку надання допомоги спадкодавцеві підтверджується показами свідків та поясненнями позивача. Зокрема, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що бачили ОСОБА_2 лише один чи два рази приблизно 10-13 років тому і вона не надавала ОСОБА_3 матеріальної допомоги, хоча він її потребував, оскільки жили вони лише на пенсію.

Судом достовірно встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_3 не було дружніх стосунків, як про це зазначила відповідач у своїх запереченнях.

На думку суду, оцінюючи у сукупності досліджені у судовому засіданні обставини справи та зібрані докази, саме через неприязні стосунки суд вбачає умисну бездіяльність відповідача спрямовану на уникнення від обов'язку забезпечувати підтримку та надавати допомогу своєму батьку.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 усвідомлювала свій обов'язок щодо утримання батька, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

ОСОБА_2 не надала доказів, які б свідчили про її намір вживати заходів спрямованих на з'ясування стану здоров'я спадкодавця, надання йому матеріальної допомоги, здійснення витрат на поховання.

Після смерті ОСОБА_3 саме ОСОБА_1 вживала необхідних заходів та несла витрати щодо його поховання, а також як зазначила сама ОСОБА_1 - колишня дружина спадкодавця оплатила ритуальну службу.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

За наведених вище обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спадкоємець першої черги ОСОБА_2 має бути усунена від спадкування.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1224 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті 25 лютого 2015 року ОСОБА_3, який був її батьком, до складу якої увійшли всі його права та обов'язки, які існували на момент його смерті, майно яке належало йому на праві власності: квартира АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_2 та автомобіль марки HYUNDAI MATRIX, номер шасі НОМЕР_5, 2008 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Васильченко