Справа № 459/2763/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець звернувся до суду з даним поданням. В його обґрунтування послався на те, що у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист №813/9185/13-а, виданий 31.12.2013 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Сокальського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області боргу у розмірі 1540,76 грн..

22.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано запити у реєструючи органи з метою перевірки майнового стану боржника.

30.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження.

05.07.2016 року було здійснено вихід на дільницю за місцем реєстрації боржника, в ході якого майновий стан боржника не вдалось встановити, оскільки дверей квартири ніхто не відчинив.

При перевірці майнового стану боржника встановлено, що останній зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, за ним не зареєстровано земельних ділянок та іншого нерухомого майна, на обліку у Червоноградському міському центрі зайнятості та ФССВНВ не перебуває.

Згідно з відповіддю Державної міграційної служби відповідно ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РО 781073, виданим 12.05.2015 року органом 4636.

Станом на даний час рішення суду не виконане. Оскільки боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, тому просить подання задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про день та час розгляду подання був належним чином повідомлений, заяв та клопотань не подав.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.12.2013 року Львівським окружним адміністративним судом винесено постанову про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Сокальського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області боргу у розмірі 1540,76 грн., на підставі чого було видано виконавчі листи у справі №813/9185/13-а.

Із копії постанови, винесеної державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що за вище зазначеним виконавчим листом 22.06.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51497438.

В процесі виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем також виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.06.2016 року.

В матеріалах справи наявні відповіді на запити, відповідно до яких ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, за нею не зареєстровано земельних ділянок та іншого нерухомого майна, на обліку у Червоноградському міському центрі зайнятості та ФССВНВ не перебуває.

У доданих до подання документах мітиться копія акту державного виконавця від 05.07.2016 року про вихід за місцем проживання боржника. Однак суд до уваги такий не приймає, оскільки у ньому не зазначено понятих.

З відповіді Державної міграційної служби від 07.10.2015 року ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РО 781073, виданим 12.05.2015 року органом 4636.

Згідно з положеннями ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав

людини і основоположних снобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і

свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і

є необхідними її демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний

виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві

виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів

(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання.

За приписами п.18 ч. 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Аналізуючи вищенаведені норми суд приходить до висновку, що основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобовязань.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, та що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу.

Зокрема, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_1 обізнана про дане виконавче провадження. Зокрема державним виконавцем до подання додано копії поштового повідомлення про вручення та конверта, які свідчать про те, що рекомендований лист із копією постанови про відкриття виконавчого провадження не був вручений боржнику і був повернутий адресату за закінченням терміну зберігання.

Тому суд не може вважати доведеним факт обізнаності боржника про дане виконавче провадження.

В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ухилявся від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, державним виконавцем не надано суду доказів, з яких би вбачалося ухилення боржника від виконання виконавчих документів, а саме невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Зважаючи на наведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М. Д. Новосад