Справа №565/340/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- представника позивачки - адвоката ОСОБА_2,

- представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зазначивши, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, спільне життя подружжя не склалося. Згідно з доводами позивачки протягом останніх півтора року сімейні відносини із ОСОБА_4 погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення у вересні 2015 року. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. При цьому позивачка ствердила, що відповідач знехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини та дітей, піклування про створення доброзичливої та сприятливої атмосфери у родині. ОСОБА_1 вказала, що з боку ОСОБА_4 в сімї чинилося насильство, що тяжким чином вплинуло на психологічний стан дітей і спричинило їй та дітям душевні страждання. Згідно з доводами позивачки причиною розпаду сімї стало насилля, на грунті якого в неї розвинулась неприязнь, абсолютно зникла довіра, почуття любові та поваги до відповідача. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає неможливим примирення із ОСОБА_4 та просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем, що зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 січня 2006 року, актовий запис за №08, а дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на її утриманні та вихованні.

Вказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині вимог про залишення малолітніх дітей сторін на утриманні та вихованні матері згідно з п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року залишена без розгляду.

Зміст письмових заперечень ОСОБА_4 від 30 березня 2016 року свідчить, що відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, однак не згідний із обставиною, яка вказана позивачкою в якості підстави розірвання цього шлюбу насильство в сімї. Відповідач зазначив, що він відповідально ставився до створення сімї майже у тридцятирічному віці, вважав ОСОБА_1 своєю половинкою та однодумцем. У поданих в суд запереченнях ОСОБА_4 ствердив, що він оточив позивачку та її дочку від першого шлюбу любовю і піклуванням, не жалів для них часу і грошей на виховання, освіту та лікування, і коли народилися спільні діти з усіх сил піклувався про створення в сімї доброзичливої, родинної атмосфери. Відповідач вказав, що спочатку він із ОСОБА_1 проживали у двокімнатній квартирі, що належала батькам останньої, в якій він зробив сучасний ремонт, та з часом придбав для позивачки дачну ділянку і зробив ремонт в однокімнатній квартирі у Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_1 Заперечуючи проти обставин, наведених у позовній заяві в якості причини розірвання шлюбу, ОСОБА_4 зазначив, що позивачка вважала, що народивши дітей, вона має право на купівлю житла для неї, однак його батьки думали інакше і подарували особисто йому житло, яке придбали у листопаді 2010 року. З того часу, як ствердив відповідач, тріщина у стосунках із ОСОБА_1 почала глибшати. Згідно з доводами ОСОБА_4 позивачка майже щоденно вимагала від нього переоформити квартиру на неї і дітей, надавши список необхідних для цього документів, з її боку почалися прямі погрози та шантаж. Відповідач пояснив, що ОСОБА_1 заявила, що він нібито розбещує її дочку від першого шлюбу і, щоб це не стало відомо широкому колу осіб, поставила ультиматум переоформлення квартири на неї, 50% заробітної плати як аліментів, додаткові витрати на дітей та зїхати з квартири. Згідно з поясненнями ОСОБА_4 стосунки із позивачкою остаточно погіршилися після виявлення ним у 2015 році на мобільному телефоні ОСОБА_1 таємної переписки «В контакті» з іншим чоловіком, до якого за словами позивачки вона може переїхати, продавши його (відповідача) квартиру. У даних запереченнях ОСОБА_4 вказав на нечесну і нещиру поведінку ОСОБА_1, у якої на першому місці матеріальні блага і власний комфорт. За таких обставин, відповідач вважає, що він помилився у виборі супутниці свого життя і подальше спільне життя із відповідачкою і збереження шлюбу є неможливим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_4 З пояснень позивачки слідує, що її сімейно-шлюбні відносини із відповідачем фактично припинились, з вересня 2015 року вона з дітьми проживає окремо від ОСОБА_4, примирення подружжя не відбулося. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що моральне, психологічне та фізичне насильство в сімї з боку відповідача дійсно мали місце. Позивачка зазначила, що в період шлюбу із ОСОБА_4 вона відчувала себе в якості його власності, відповідач ні разу не повідомляв, що вважає її своєю половинкою. ОСОБА_4 ствердила, що вона також, як і ОСОБА_4, мала постійну роботу, тому кошти на освіту, лікування та утримання дітей витрачалися із сімейного бюджету. Згідно з твердженнями позивачки виховання дітей потребує уваги, спілкування та любові з боку батьків, а не коштів, як вважає відповідач. Заперечуючи проти пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_1 покликалась на наступні обставини. Її дитина від першого шлюбу стала зайвою для відповідача коли народилися спільні з відповідачем діти. З боку ОСОБА_4 не було піклування про створення доброзичливої родинної атмосфери, навпаки хатні турботи та діти його дратували і він більше часу приділяв собі та своїм захопленням (рибалці, тенісу та компютерним іграм). Ремонт у двокімнатній квартирі, що належала батькам позивачки, в якій спочатку проживали сторони, був зроблений спільно подружжям за кошти із сімейного бюджету та кошти її матері. Дачна ділянка (садок) була придбана за рахунок сімейних заощаджень для всієї сімї, щоб годувати дітей свіжими фруктами. Ремонт в однокімнатній квартирі в Дніпропетровську був зроблений не за кошти відповідача, а за сімейні заощадження, одержані від здачі цієї квартири найманцям. Позивачка вказала, що сімя для відповідача була лише вигідним соціальним статусом для прикриття свого егоїстичного «я». Створивши сімю, ОСОБА_4 піклувався про неї лише на словах, завжди був підвласний думці своїх батьків, постійно чекав фінансової допомоги з боку батьків подружжя. Окрім цього, ОСОБА_1 пояснила, що вона завжди вважала і вважає, що обоє батьків зобовязані піклуватися про фізичне і психологічне здоровя, освіту та майбутнє своїх дітей. Позивачка категорично заперечила проти доводів відповідача відносно щоденного вимагання в нього переоформлення квартири на неї. ОСОБА_1 зазначила, що після того, як їй стало відомо про неправомірні дії ОСОБА_4 відносно її старшої дочки від першого шлюбу, останній сам особисто, а згодом і його батьки намагалися вговорити її не розголошувати про насильство в сімї, зокрема: відповідач пропонував велику суму коштів, а його батько переоформити квартиру, пропонуючи різні варіанти. При цьому позивачка вказала, що основною її умовою була лише пропозиція відповідачу сплачувати аліменти та зїхати з квартири, адже після вчинення насильства в сімї перебування його з дітьми під одним дахом було неможливим. Згідно з доводами позивачки тріщина в її стосунках із ОСОБА_4 почала глибшати після відкриття його неправомірних дій відносно дитини, а не після купівлі його батьками квартири. ОСОБА_1 пояснила, що з 01 жовтня 2015 року відповідач почав сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків заробітної плати, написавши заяву у бухгалтерію Рівненської АЕС, та збирав документи для переоформлення квартири, що підтверджує, що він намагався будь-яким способом попередити розголос про його насильство в сімї, суть якого сам вказав у своїх запереченнях. Позивачка також заперечила обставини щодо її переписки «В контакті» з іншим чоловіком, наведені ОСОБА_4, зазначивши, що в цій соціальній мережі вона була зареєстрована лише в лютому 2016 року і з того часу на її сторінку ніхто не заходив. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 в подружньому житті вона не зраджувала чоловіка і такого наміру не мала. З пояснень позивачки слідує, що після відкриття насильства в сімї її стосунки із ОСОБА_4 погіршилися, зникли почуття довіри, поваги та любові до нього, розвинулась неприязнь. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що збереження шлюбу, укладеного нею із відповідачем, є неможливим.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив суд розірвати шлюб, укладений позивачкою із ОСОБА_4 Згідно з доводами представника ОСОБА_1 примирення подружжя та збереження вказаного шлюбу є неможливим, так як між сторонами виникла недовіра і у їх відносинах відсутня взаємоповага. Представник позивачки також зазначив, що фактично сімї ОСОБА_4 і ОСОБА_1 вже не існує, оскільки сторони проводили окремо дозвілля, не мали спільних інтересів, їх сімейно-шлюбні відносини фактично припинились і з вересня 2015 року подружжя проживає окремо.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Зміст письмових заяв відповідача від 30 березня 2016 року і від 02 квітня 2016 року і його письмових заперечень від 30 березня 2016 року свідчить, що ОСОБА_4 просить суд розглянути дану справу у його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, вважає неможливим укладення із позивачкою мирової угоди та заперечує обставини, наведені у позовній заяві в якості підстав розірвання шлюбу.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, заперечуючи обставини, зазначені у позовній заяві в якості причини розпаду сімї. Згідно з доводами представника відповідача причиною розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, є відсутність в них довіри один до одного. Звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні насильства в сімї, наведені позивачкою, представник відповідача вважає наклепом, а дії ОСОБА_1 розцінює як шантаж.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що сторони її знайомі з 2005 року, з якими вона товаришує та зустрічалася не часто на сімейних святах. З показань свідка ОСОБА_7 слідує, що вона більше спілкується із ОСОБА_1 та дітьми сторін, ніж із ОСОБА_4 Згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 сімя ОСОБА_1 і ОСОБА_4 нібито благополучна, проте атмосфера між її членами суха і вимоглива зі сторони відповідача відносно позивачки і дітей. Свідок ОСОБА_7 вказала, що в цій сімї вона ніколи не бачила ОСОБА_4 в ролі батька, не бачила, щоб відповідач обнімав чи цілував своїх дітей. Розмови ОСОБА_4, як пояснила свідок ОСОБА_7, стосувалися завжди матеріальних цінностей і коштів. При цьому свідок ОСОБА_7 зазначила, що спільні діти сторін більш особисто прихильні до матері, особливо малолітня дочка ОСОБА_6, яка чимось налякана. З показань свідка ОСОБА_7 слідує, що ОСОБА_1 дуже піклується про своїх дітей, дбає про їх здоровя, виховання і добробут, постійно займається питаннями своїх дітей, проводить спільно з ними дозвілля і відпочинок у вихідні дні та в літній період, на відміну від відповідача, який відпочиває окремо від сімї (в Карпатах, на рибалці). Згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 підстав для звинувачень позивачки у подружній невірності немає.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що сторони по справі її куми, з якими вона зазвичай проводила спільне дозвілля з дозволу ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_8 охарактеризувала ОСОБА_1, як чесну, відкриту, прямолінійну, щиру і некорисливу людину та турботливу матір. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_8 відповідач не займався вихованням і навчанням своїх дітей, поводив себе в сімї як наглядач, дозвілля проводив окремо від сімї (рибальство, компютерні ігри). Свідок ОСОБА_8 не вбачає підстав для звинувачень позивачки у подружній невірності.

Заслухавши пояснення позивачки і представників сторін, суд зясував зміст заперечень відповідача, дослідив і оцінив у сукупності показання свідків та письмові докази і прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В даній справі судом встановлено, що позивачка ОСОБА_9 (нині ОСОБА_1В.) перебувала у шлюбі із ОСОБА_10. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №051570, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 січня 2005 року (запис за №14 від 25 січня 2005 року), слідує, що вказаний шлюб розірвано.

Згідно із свідоцтвом про народження серії І-КИ №089366, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 14 листопада 2000 року (запис за №818 від 14 листопада 2000 року), від цього шлюбу у позивачки і ОСОБА_10 14 жовтня 2000 року народилася дочка ОСОБА_11.

22 січня 2006 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що 22 січня 2006 року зроблено актовий запис за №08. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №007264, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 січня 2006 року.

Із свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №030989, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 10 липня 2006 року (актовий запис за №317 від 10 липня 2006 року), слідує, що 30 червня 2006 року у сторін народився син ОСОБА_12.

27 липня 2010 року у ОСОБА_4 і ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №120309, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 05 серпня 2010 року (актовий запис за №367 від 05 серпня 2010 року).

На теперішній час неповнолітня дитина позивачки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітні спільні діти сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом із матірю ОСОБА_1 у квартирі №61 будинку №38 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. З вересня 2015 року відповідач за вказаною адресою не проживає, хоча згідно з довідками ЖЕД №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №544 від 10 березня 2016 року і №654 від 28 березня 2016 року зареєстрований. Дані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 09 березня 2016 року, складеним службою у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, та не спростовуються сторонами і їх представниками. Зазначений акт служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 09 березня 2016 року свідчить, що умови проживання сімї ОСОБА_4 і ОСОБА_1 задовільні, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, забезпечені усім необхідним для навчання, виховання та розвитку, порушень прав дітей не виявлено. Окрім цього, під час вказаного обстеження умов проживання сімї ОСОБА_4 і ОСОБА_1 було встановлено, що взаємовідносини між матірю і дітьми є хорошими, проте спільні діти сторін сумують за своїм батьком, а неповнолітня дитина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, повідомила, що має негативні стосунки зі своїм вітчимом ОСОБА_4 При цьому дівчинка нервувала та говорила про вітчима стримано.

Записи трудової книжки серії ВБ №111042 та характеристика, видана ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України», свідчать, що ОСОБА_1 розпочала свою трудову діяльність 01 серпня 2000 року і на теперішній час працює у ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України» лікарем-терапевтом цехової лікарської дільниці терапевтичного відділення поліклініки, де характеризується виключно з позитивної сторони. З вказаної характеристики також слідує, що позивачка виховує троє дітей, про яких постійно піклується, займається їхнім здоровям та освітою. Наведені факти підтверджуються іншими документами. Так, з характеристики учениці ІНФОРМАЦІЯ_4, що ОСОБА_1 зацікавлена у навчанні дочки, регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою дитини. Згідно з характеристикою учня ІНФОРМАЦІЯ_5, піклується про нього, регулярно відвідує батьківські збори, постійно цікавиться навчанням і поведінкою дитини. Характеристика учасниці гуртку декоративного розпису «Джерело» Будинку дитячої та юнацької творчості Кузнецовської міської ради ОСОБА_6 свідчить, що дитину на заняття приводить і забирає її мати ОСОБА_1, яка завжди цікавиться успіхами дитини і допомагає їй. З характеристики ОСОБА_6, наданої ПП «Театр-студія танцю «Грааль», слідує, що приводить дочку та сприяє її танцювальному розвитку та здійснює оплату в повному обсязі її мати ОСОБА_1

З вказаних пояснень позивачки і представників сторін, із письмових заперечень відповідача та із показань свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мають протилежні погляди на життя, побут, права та обов'язки подружжя. Між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. З цих причин, а також у звязку з недовірою, у сторін зникли почуття поваги та любові один до одного. Тривалий період часу із вересня 2015 року до теперішнього часу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживають окремо. Примирення сторін не наступило. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не бажають відновити сімейно-шлюбні стосунки і вважають неможливим збереження цього шлюбу.

При цьому суд врахував, що обставини вчинення відповідачем насильства в сімї або спростування цих обставин є предметом нинішнього розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження №0000129, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2016 року за правовою кваліфікацією ч.2 ст.156 КК України.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.2, 3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 січня 2006 року, актовий запис за №08 від 22 січня 2006 року, - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одної) гривні 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області особами, які брали участь у справі, та були присутні у судовому засіданні під час його проголошення протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд