Номер провадження: 22-ц/785/3046/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрова Є.С., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецька Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» - ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа головний лікар комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_4 про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання дій протиправними, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до комунальної до комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа головний лікар комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_4 про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання дій протиправними, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в уточненій редакції якого просила: скасувати наказ КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» за № 32 від 26.05.2015р. в частині звільнення позивача з посади голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК за п.1 ст. 40 КЗпП України; зобовязати головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» запропонувати позивачу іншу, аналогічну раніше займаній, посаду; стягнути з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь позивача втрачений заробіток за вимушений прогул за період з 26.05.2015р. по 19.01.2016 року в сумі 8596 грн. 23 коп.; стягнути з відповідача відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 10 000 грн. (т.1, а.с. 140-145).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Скасовано наказ від 26.05.2015р. за №32 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК. Зобовязано комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» запропонувати ОСОБА_3 роботу за професією лікар-терапевт. Стягнуто з комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6 783,42 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., а всього 8 783,42 грн.. В задоволені решти позовних вимог було відмовлено (т.1, а.с. 207-209).

02.03.2016 року представник комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»- ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення має бути скасовано з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, а також у звязку з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що суд першої інстанції не встановив коло відповідачів, вийшов за межі позовних вимог та задовольнив вимогу до особи, до якої позовна вимога не заявлялась, а саме зобовязав запропонувати ОСОБА_3 роботу за професією лікар-терапевт КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи», а не головного лікаря КУ «Одеській обласний центр МСЕ», до якого була заявлена вимога. Також посилається на те, що судом першої інстанції було помилково встановлено те, що на час звільнення позивача у відповідача була вакантна посада лікаря-терапевта, фактично підміняя поняття «посада» та «ставка». Також вказує на те, що судом були проігноровані факти порушення ОСОБА_3 законодавства про реабілітацію інвалідів, які були встановлені прокуратурою Одеської області, про що було прийнято відповідний акт прокурорського реагування. Просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1, а.с. 217-222).

Представник відповідача, третьої особи на боці відповідача просили апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач та його представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, обумовлені відповідним наказом Одеської обласної державної адміністрації наказом від 18.03.2015р. за № 96. Разом з тим, судом було встановлено, що відповідачем не додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, оскільки працівник не відмовився від переведення на іншу роботу в іншому структурному підрозділі КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», так як станом на час вивільнення була вакантною посада лікаря-терапевта Київська МР МСЕК КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду по суті спірних правовідносин та вважає за необхідним зазначити щодо доводів апеляційної скарги наступне.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації наказом від 18.03.2015 р. за № 96 зобовязало головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» вивести з 01.06.2015 р. зі складу цієї комунальної установи структурний підрозділ Балтська міжрайонна медико-соціальна експертиза (т.1, а.с. 8). У звязку з викладеним наказом КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 26.03.2015 р. за № 24 з 01.06.2015 р. зі складу цієї КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» виведено структурний підрозділ Балтська міжрайонна медико-соціальна експертиза (т.1, а.с. 9).

Вказаний наказ доведено до відома працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи 26.03.2015 р. (т.1, а.с. 51).

Як вбачається з копії протоколу № 18 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», профспілкова організація надала за присутності позивача згоду на звільнення позивача за п.1 40 КЗпП України (т.1, а.с. 18-20).

Наказом від 26.05.2015 р. за № 32 головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» було звільнено працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи, зокрема, голову, лікаря терапевта ОСОБА_3 згідно п.1 40 КЗпП України (т.1, а.с. 7).

Як розяснює в своїй Постанові N 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в п.19, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Факт скорочення та фактично проведеної реорганізації сторони не оспорюють.

Разом з тим, між сторонами виник спір в процесі реалізації скорочення штату, який на думку колегія суддів було вірно вирішено в частині порушення процедури скорочення в частині оформлення відмови від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримала вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», їй присвоєна кваліфікація лікаря зі спеціальності терапія, категорія вища (т.1, а.с. 14, 15, 17), з 03.09.1998 р. обіймає посаду лікаря терапевта Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи (т.1, а.с.10-13); є інвалідом другої групи (т.1, а.с. 22).

КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомило про відсутність вакантних посад, що відповідають кваліфікації робітників, які попадають під скорочення посад та посад нижчих і менш оплачуваних робіт, але позивач відмовилась, на відміну від інших працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи, ознайомитися під підпис з цією інформацією (т.1, а.с. 50, 51, 54).

Разом з тим, як вбачається з відповіді управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації від 09.12.2015р. за № 11-20-4550/6000, станом на 01.01.2015р. КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» мав вакантних посад 5 (включаючи також Балтську МСЕК), серед них завідувач підрозділу 1 одиниця, травматологічна МСЕК лікар-ортопед-травмолог 0,50, офтальмологічна МСЕК лікар-офтальмолог 0,50, Київська МР МСЕК лікар-терапевт 0,50, Котовська МР МСЕК завідувач підрозділу 1, обласний центр МСЕ лікар-статистик 0,50, Центральна МР МСЕК лікар-неврапатолог 0,50; станом на 01.04.2015р. взагалі 8,25 одиниць вакантних посад (включаючи також Балтську МСЕК), серед них, зокрема, завідувач підрозділу 1 одиниця, травматологічна МСЕК лікар-ортопед-травмолог 0,50, офтальмологічна МСЕК лікар-офтальмолог 0,50, Київська МР МСЕК лікар-терапевт 0,50, Котовська МР МСЕК лікар-хірург 1, Центральна МР МСЕК лікар-неврапатолог 0,50 (а.с. 107-115).

Таким чином, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги посилання представника відповідача на те, що вказані посади вже зайняті працівниками, які працюють за сумісництвом, оскільки з положень абз.4 ч.1 ст. 43-1 КЗпП України фактично витікає переважне право на працевлаштування працівника, який не є сумісником - розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Тобто, виходячи з приписів вказаної норми, роботодавець при скороченні штату працівників зобов'язаний запропонувати працівнику всі наявні у нього вакансії (у разі їх наявності), а також посаду, за якою працює сумісник. Якщо працівник, який звільняється дає свою згоду перейти на цю посаду, то роботодавець зобов'язаний здійснити такий перевід, попередньо звільнивши сумісника.

Таким чином суд правильно зробив висновок про необхідність задоволення позовних вимог в частині позовних вимог ОСОБА_3 про скасування наказу від 26.05.2015р. за № 32 в частині її звільнення з посади голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК оскільки виконання цього наказу було проведено з порушенням процедури. При цьому посилання апелянта на різницю між поняттям ставка та посада оцінюється колегією суддів наступним чином. Чинне трудове законодавства встановлює гарантії працівників, які звільняються з посад в звязку зі скороченням штату. При цьому законодавець виходить з обєктивності такого скорочення та презумпції добросовісності всіх учасників трудових відносин. В контексті справи, яка розглядається це означає, що для скорочення дійсно були обєктивні підстави (і зібраними по справі доказами це не спростовується), і що роботодавець (уповноважений орган) приймає всіх можливих заходів для працевлаштування свого працівника, який якщо звільняється за підставою скорочення штату у всьому іншому відповідає займаній посаді. В іншому випадку звільнення повинно проводитись за іншою підставою. Таким чином в контексті проведеного звільнення позивача інші докази (крім тих, що стосуються процедур скорочення , вільних посад , інших працівників тощо), що були надані стороною відповідача (докази порушення кримінального провадження, результати перевірки прокуратури тощо) не можуть прийматись до уваги судом, оскільки вказані обставини не були підставою для звільнення. Відповідно формування позовних вимог та їх розгляд судом повинен виходити з алгоритму - порушення процедури звільнення позов до суду поновити працівника у спосіб який забезпечить поновлення його трудових прав - рішення суду (за наявності підстав ) про поновлення порушених прав. При цьому формування правової позиції здійснюється представником позивача з врахуванням засад диспозитивності та змагальності (ст.ст. 10, 11 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовними вимогами (т.1, а.с. 5-6), які в подальшому були уточнені (т.1, а.с. 97-98), і ще раз уточнені (т.1, а.с. 140-145). При цьому саме в останніх позовних вимогах було вказано про зобовязання головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» запропонувати позивачу іншу, аналогічну раніше займаній, посаду (т.1, а.с. 145). Суд першої інстанції розглянув вказану позовну вимогу проти КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (т.1, а.с. 208-209). З наведеного можна зробити висновок, що з точки зору суду саме ці позовні вимоги були предметом розгляду та вирішення в суді першої інстанції. В цьому випадку дійсно не співпадає субєктний склад, хоча вказані дії від імені роботодавця дійсно може вчиняти лише третя особа. Таким чином в цій частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. Відповідно колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача запропонувати ОСОБА_3 роботу за професією лікар-терапевт в контексті порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому ефективним способом поновлення її прав було поновлення на роботі, що в свою чергу передбачало б обовязком роботодавця надати посаду аналогічну раніше займаної з прийняттям необхідних заходів щодо вивільнення такої посади у разі якщо її займає сумісник, а позивач користується переважним правом на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками. Оскільки апеляційний суд здійснює перевірки в межах предмету та підстав позову, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, то прийняти до розгляду в порядку уточнення раніше подані позовні вимоги колегія суддів не має підстав. Наведена ситуація є наслідком порушення вимог ст. 130 ЦПК України щодо дій, які вчиняються судом при підготовці спав до судового розгляду.

В контексті вищевказаних обставин не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування абз.4 п.1 ст.43-1 КЗпП України

Таким чином на підставі п.1, 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує у відповідній частині та приймає нове рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги в цій частині, в іншій частині залишаючи рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» - ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року скасувати в частині зобовязання запропонувати роботу.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні відповідних позовних вимог ОСОБА_3 до комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа головний лікар комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

ОСОБА_5

Є.С. Сєвєрова