Справа № 521/8028/16-ц
Номер провадження 2/521/3584/16
У Х В А Л А

"06" травня 2016 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Корпоративного недержавного Пенсійного фонду Національного банку України про визнання права власності та витребування майна з незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2016 р. представник ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, посилаючись на наступне.

01.11.2010 р. між ОСОБА_2, який діяв від її імені за довіреністю від 29.10.2010 р. та Корпоративним недержавним Пенсійним фондом Національного банку України був укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень офісу за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 30, загальною площею 142,4 кв.м. Зазначений договір було укладено з метою отримання коштів у позику для ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс-Черьомушки», власником якого є ОСОБА_2, а також подальшого використання нежилих приміщень по вул.. Гайдара, 30 в м. Одесі для розміщення офісу цього підприємства. У звязку з цим, одночасно з договором купівлі-продажу приміщень ОСОБА_2 уклав договір оренди нежитлових приміщень № 96О-3/3 від 18.11.2010 р. з відповідачем, за яким сплачував відсотки за користування приміщенням у вигляді орендної плати.

Таким чином позивача було позбавлено приватної власності, оскільки зазначений договір купівлі-продажу є нікчемним., що має наслідком повернення сторонам усього, що було отримано за нікчемною угодою

На підставі зазначеного, представник позивача просив визнати поважними причинами пропущений 3-річний строк позовної давності для захисту порушеного її права власності на нежитлові приміщення приміщення офісу загальною площею 142, 4 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул.. Гайдара, 30 та визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначені нежитлові приміщення з незаконного володіння Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно жо п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про витребування майна вартістю майна.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема,рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, суд розяснює, що ОСОБА_1 не позбавлена права надання заяви про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати в порядку, передбаченому ст. 82 ЦПК України та ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» за умови надання відомостей про свій майновий стан.

На виконання п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України щодо зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину представник позивача посилається на ст. 387 ЦК України як на підставу витребування майна власником у відповідачів, хоча не додає підтвердження права власності позивача.

Отже, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Позовну заяву заяви ОСОБА_1 до Корпоративного недержавного Пенсійного фонду Національного банку України про визнання права власності та витребування майна з незаконного володіння, - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви строк - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат може бути подана позивачем протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: