РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/19731/15-ц

пр. № 2/759/1707/16

28 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко В.В.

за участю секретаря Павлишина А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 7319,99 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 05.11.2013 року № від 11.11.2013 року.

Зазначає, що згідно умов кредитного договору було відкрито ОСОБА_1 кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості не більше 4 000 грн. на строк до 30.10.2015 року під 36% річних.

У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконала, в зв'язку з чим у відповідача перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» станом на 18.11.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 7317,99 грн., з яких: 3907,36 грн. - заборгованість за кредитом, 2501,27 грн. - заборгованість за процентами, 819,87 грн. - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами, 89,49 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом.

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та про те, що позивач просить суд розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлявся належним чином. У зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача на території АРК, у суду відсутні можливості повідомити про розгляд справи поштовою кореспонденцією, а тому суд повідомляв сторону про розгляд справи, розмістивши повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Додаткової угоду №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 05.11.2013 року № від 11.11.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит 4000 гривень зі сплатою 36% річних, з кінцевим терміном повернення до 30.10.2015 року (а.с. 7-9).

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Додатковою угодою №1 відповідач станом на 18.11.2015 року виникла заборгованість за Додатковою угодою № 1 в розмірі 7317,99 грн., з якої: 3907,36 грн. - заборгованість за кредитом, 2501,27 грн. - заборгованість за процентами, 819,87 грн. - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами, 89,49 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (а.с. 10-12).

Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору.

Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем.

Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості.

Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики.

За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1218 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 629, 1049,1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 208, 209, 212-215, 224-228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»): 03150, м. Київ, вул. Горького, 127 () заборгованість за Додатковою угодою №1 в розмірі 7317,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») суму судових витрат в розмірі 1218 гривень.

На заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Макаренко В.В.