АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4239/16 Справа № 205/6839/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Григор'євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого (з урахуванням уточнень), посилалася на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2013 року за нею визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, убиральні - душу літ. Г, споруд № 1-4; І; 11; загальна площа по літ. А становить 113,2 м2, житлова площа 58,9 м2, допоміжна площа 54,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 28 серпня 1996 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром за № 4-2593 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Іншою 1/2 частиною спірного домоволодіння користується відповідачка ОСОБА_3 і належить вона на праві власності її матері - ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 1988 року. Вказану частку відповідачка ОСОБА_3 успадкувала, але правовстановлюючі документи до теперішнього часу не оформила. Посилаючись на те, що відповідачка чинить їй перешкоди у володінні та користуванні спірним домоволодінням, позивачка змушена звернутись до суду та просила усунути перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом вселення в зазначене домоволодіння (а.с.1-2,55-57).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2; вирішено питання судових витрат (а.с. 74-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с.80-83).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, убиральні - душу літ. Г, споруд № 1-4; І; 11; загальна площа по літ. А становить 113,2 м2, житлова площа 58,9 м2, допоміжна площа 54,3 м2 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 28 серпня 1996 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 4-2593 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.4-6). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, номер запису про право власності 4701975.

Відповідачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори І.В. Нестеренко, зареєстрованого в реєстрі за №4-504, належить 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.36). Також відповідачці належить 1/4 частина цього ж домоволодіння після смерті брата ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори І.В. Нестеренко, зареєстрованого в реєстрі з №4-505 (а.с.38).

Із листа начальника Ленінського РВ на заяву ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 протиправно чинить перешкоди у користуванні спірним домоволодінням (а.с.42-43).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Такі висновки суду 1 інстанції є правильними.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

З урахуванням того, що спірний будинок є спільною частковою власністю сторін, а між сторонами існують неприязні стосунки, що підтверджує факт наявності перешкод в користуванні житлом зі сторони ОСОБА_3, приймаючи до уваги лист начальника Ленінського РВ на заяву ОСОБА_2 щодо протиправних дій ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги про те, що у зазначеному листі адреса спірного домоволодіння зазначено як «вул.. Водійська» не являється підставою для скасування рішення, оскільки прізвища сторін та суть конфлікту у листі указано правильно.

Посилання апелянта на те, що позивачка має право вселитись не у все домоволодіння, а лише у конкретні приміщення, - не заслуговує не увагу, оскільки спір про поділ домоволодіння в натурі чи визначення порядку користування ним між сторонами не розглядався. До того ж ухвалення рішення щодо усунення перешкод в користуванні власністю не порушує права апелянта, оскільки сторони є власниками ? частини будинку і жоден з них не може бути обмежений у праві користування цим будинком.

Правильно встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції застосував правові норми, які їх регулюють, та ухвалив правильне по суті рішення, а доводи апеляційної скарги зводяться, в основному, до переоцінки доказів, і висновків суду не спростовують.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року - рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: