Справа № 404/7425/15-ц
Номер провадження 2/404/499/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Мохонько В.В.

при секретарі Бокатенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0400 га, що розташована за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська, (між будинками № 66 та № 68) шляхом зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надати доступ ОСОБА_1 до земельної ділянки, на якій зі сторони житлового будинку по вул. Тельмана, 89/68 в м. Кіровограді встановлено металевий паркан з хвірткою, від якого до вул. Братиславської земельна ділянка перегороджена старим деревяним парканом та будівельними відходами (шифер, металеві листи, деревяні дошки), які захаращують територію для виконання робіт по виносу в натурі земельної ділянки, площею 0,0400 га щодо встановлення меж землекористування, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська між будинками № 66 та 68 відповідно до договору на проведення робіт по виносу в натуру земельної ділянки № 216 від 05.06.2015 р.

На обґрунтування позову зазначено, що відповідачі не допускають позивача як власника земельної ділянки та працівників колективного підприємства «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» до земельної ділянки, площею 0,0400 га для проведення робіт по виносу в натуру земельної ділянки щодо встановлення меж землекористування. Перешкоди у доступі до земельної ділянки з боку відповідачів виражаються у розміщенні ними на земельній ділянці позивача металевого паркану з хвірткою, старого деревяного паркану, а також в захаращенні території земельної ділянки будівельними відходами (шифером, металевими листами, деревяними дошками).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 заперечили проти позову. Представник відповідача ОСОБА_5 пояснив необґрунтованість позовних вимог відсутністю необхідних для їх задоволення належних та достатніх доказів.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про перенесення розгляду справи та заяви про розгляд справи без їх участі до суду не подавались.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3515, позивач придбав земельну ділянку, площею 0,0400 га, з кадастровим номером :11:100:0022, розташовану за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська між будинками № 66 та № 68. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 5-6/.

Право власності позивача на земельну ділянку зареєстроване 03.06.2013 року за номером 1161450, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 4326611 /а.с. 7/.

05.06.2015 року між позивачем, як замовником, та колективним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр», як виконавцем, укладено договір № 216 на проведення робіт по виносу в натуру земельної ділянки.

Пунктами 1.1. та 3.1. вказаного договору передбачалось проведення виконавцем робіт по виносу в натуру земельної ділянки площею 0,0400 га щодо встановлення меж землекористування, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська між будинками № 66 та № 68, згідно з вимогами діючого законодавства.

На початку червня місяця 2015 року зазначені роботи були виконані лише частково, а саме: поворотні точки та межі земельної ділянки було винесено в натурі (на місцевості) в кількості 2-х штук згідно плану меж землеволодіння № 1 та № 2 привязані до твердих контурів існуючої ситуації та закріплені металевими штирями. Решта точок, а саме № 3 і № 4, не були винесені в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 1.2. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Отже, до моменту встановлення (відновлення) меж будь-якої земельної ділянки в натурі (на місцевості) є невідомим точне місце знаходження самої земельної ділянки та її поворотних точок (так званих «кутів»).

Суд вважає, що оскільки позивач на час розгляду справи вчинив дії щодо встановлення в натурі (на місцевості) лише двох із чотирьох поворотних точок земельної ділянки (№ 1 та № 2), то до встановлення в натурі (на місцевості) двох інших поворотних точок земельної ділянки (№ 3 та № 4) залишається невідомим як їх точне місце розташування, так і точне місце розташування всієї земельної ділянки.

Надані суду позивачем письмові документи на підтвердження місця розташування поворотних точок № 3 та № 4 земельної ділянки (а.с. 8-11, 16, 79-82) не доводять факт їх розташування саме на огородженій відповідачами території, якою вони фактично користуються, а лише дають підстави припускати, що поворотні точки земельної ділянки позивача можуть там знаходитись.

Встановлення точного місця розташування земельної ділянки та її поворотних точок в натурі (на місцевості) потребує спеціальних знань в галузі топографії, геодезії та картографії, належить до предмета земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до статей 143, 144 ЦПК призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (абз. 4 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

У відповідності до правил статей 10, 11, 60 ЦПК України позивач не подав до суду заяву про проведення у справі відповідної експертизи з метою з'ясування точного місця розташування земельної ділянки та її поворотних точок в натурі (на місцевості).

Суд не погоджується з доводами позивача про вчинення відповідачами перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки такі доводи не підтверджені належними та достатніми доказами (висновком судової експертизи). Позивач не довів факт перешкоджання відповідачами у реалізації його права власності на землю та наявність підстав для застосування обраного ним способу захисту прав та інтересів.

Виходячи з цього суд приходить до переконання про неможливість задоволення позовних вимог про зобовязання відповідачів надати доступ позивачу до земельної ділянки, на якій зі сторони житлового будинку по вул. Тельмана, 89/68 в м. Кіровограді встановлено металевий паркан з хвірткою, від якого до вул. Братиславської земельна ділянка перегороджена старим деревяним парканом та будівельними відходами (шифер, металеві листи, деревяні дошки), які захаращують територію для виконання робіт по виносу в натурі земельної ділянки, площею 0,0400 га щодо встановлення меж землекористування, відповідно до договору на проведення робіт по виносу в натуру земельної ділянки № 216 від 05.06.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (абз. 1 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда