ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначала, що 25 червня 2012 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено попередній договір, згідно з умовами якого сторони зобов'язались до 01 вересня 2012 року укласти договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з відстроченням частини платежу, у встановленій законом формі та на умовах, визначених договором.

З метою підтвердження намірів щодо укладення основних договорів купівлі-продажу позивач передала відповідачам грошові кошти - авансовий платіж у розмірі 136 000 грн.

У строки, визначені умовами попереднього договору, основні договори купівлі-продажу не було укладено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частки будинку з надвірними будівлями та спорудами, яку у встановленому законом порядку прийняла його дружина ОСОБА_4

22 жовтня 2012 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти - авансовий платіж за попереднім договором у розмірі 160 000 грн, що еквівалентно 20 000 дол. США.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу за попереднім договором, процентів за користування коштами, 3 % річних та інфляційних втрат задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 250 666 грн 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 45 333 грн 34 коп.

ОСОБА_3 вважає, що на підставі вказаного судового рішення у відповідачів виникло грошове зобов'язання, зазначене судове рішення не виконувалось протягом тривалого часу, у зв'язку із чим відповідно до ст. 625 ЦК України просила стягнути з відповідачів на свою користь борг з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення виконання зобов'язання з 11 жовтня 2013 року по 01 грудня 2014 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року, у позові ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні правові підстави для застосування положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки до ухвалення рішення суду між сторонами не існувало грошового зобов'язання.

Судами встановлено, що 25 червня 2012 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено попередній договір про укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно з умовами якого сторони зобов'язались до 01 вересня 2012 року укласти договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з відстроченням частини платежу, у встановленій законом формі та на умовах, визначених договором.

На підтвердження наміру укласти основні договори купівлі-продажу ОСОБА_3 передала відповідачам грошові кошти - авансовий платіж у розмірі 136 000 грн, що еквівалентно 17 000 дол. США.

У строки визначені, умовами попереднього договору, основні договори купівлі-продажу укладені не були.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частки будинку з надвірними будівлями та спорудами, яку у встановленому законом порядку прийняла його дружина ОСОБА_4

22 жовтня 2012 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти - авансовий платіж за попереднім договором від 25 червня 2012 року у розмірі 160 000 грн, що еквівалентно 20 000 дол. США.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу за попереднім договором, процентів за користування коштами, 3 % річних та інфляційних втрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 250 666 грн 66 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 45 333 грн 34 коп.

Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, такі безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України й унеможливлюєтьсястягнення інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року № 6-2491цс15, яка відповідно до положень ст. 360‑7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно встановив фактичні обставини справи, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами права які підлягали застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у правовідносинах, які виникли між сторонами, грошові зобов'язання як самостійний предмет договору відсутні, так як умовами попереднього договору визначено зобов'язання сторін вчинити певні дії - укласти договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, та не передбачено повернення авансового платежу у випадку неукладення основних договорів купівлі-продажу; дійшов правильного висновку про те, що на підставі рішення суду про стягнення авансового платежу, сплаченого на виконання умов попереднього договору, зобов'язальні правовідносини також не виникають, суд правомірно відмовив у позові.

Інші доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є безпідставними та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Попович В.О. Савченко