Номер провадження: 22ц/785/1658/16Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах і в інтересах непонолітньої ОСОБА_7 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 січня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 Гіглаєвича, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13, треті особи: ОСОБА_14, Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт, виконавчий комітет Іллічівської міської ради в особі органу опіки та піклування про зобов'язання виконати рішення житлово-побутової комісії і переслення у раніше займане жиле приміщення гуртожитку і за позовом ОСОБА_8 Гіглаєвича до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_14, Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

24.05.2013 року ОСОБА_3 і інші звернулись із позовом до ОСОБА_8 і інших про зобов'язання відповідачів виконати рішення житлово-побутової комісії і переселитися з кімнати №402 до кімнати №407 гуртожитку Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (далі-Порт) по провулку Шкільний, 4-а у м. Іллічівську Одеської області.

14.06.2013 року ОСОБА_8звернувся із позовом до Порта, Іллічівського районного підрозділу міграційної служби України (далі-Міграційна служба), треті особи: ОСОБА_3 і інші про визнання ОСОБА_3 та інших такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зобов'язання зняти з реєстрації третіх осіб з кімнати №402 гуртожитку й встановити порядок користування кімнатами №402 та № 407.

Змінивши у листопаді 2013 року позовні вимоги, ОСОБА_8, з підстав ст.ст. 71,72 ЖК УРСР, просив визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6С.і неповнолітню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою №402 у гуртожитку.

Позов обгрунтовано тим, що у жовтні 2002 року він домовився із ОСОБА_14, колишнім чоловіком ОСОБА_3 про обмін кімнати гуртожитку, і, відповідно до рішення адміністрації та профспілкової організації Порту від 23.10.2002 року йому видано ордер №8 від 04.11.2002 року на право зайняття кімнати №402 у гуртожитку по провулку Шкільний,4-а у м. Іллічівську Одеської області на склад сім'ї з 5 осіб, а на ім'я ОСОБА_14 видано ордер про право зайняття кімнати №407 у тому ж гуртожитку.На підставі зазначених ордерів сторони вселились у зазначені кімнати, де проживаютиь по теперішній час.

Посилаючись на те, що ОСОБА_14 і члени його родини з часу видачі ордера не вселялись і не проживали у спірній кімнаті №402, у 2002 році він сплатив усю заборгованість по спірній кімнаті і проживає у кімнаті з членами своєї родини до теперішнього часу, позивач ОСОБА_8 просив задовольнити позов у частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №402 гуртожитку.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2013 року об'єднані в одне провадження справа за позовом ОСОБА_3М.і і інших та справа за позовом ОСОБА_8Г.(а.с.112-114 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 17.01.2014 року, на підставі заяви позивача ОСОБА_8, залишені без розгляду його позовні вимоги у частині зобов'язання зняти з реєстрації третіх осіб і встановлення порядку користування кімнатами (а.с.175,176 т.2).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.01.2014 року ОСОБА_3М.і іншім у позові відмовлено, позов ОСОБА_8 задоволено: ОСОБА_3М.і інші визнані такими, що втратили право користування кімнатою №402 гуртожитку №3 по провулку Шкільний,4-а у м. Іллічівську Одеської області (а.с.177-185 т.2).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.07.2014 року, рішення Іллічівського міського суду Одеської області у частині задоволення позову ОСОБА_8скасовано і ОСОБА_8 відмовлено у позові до ОСОБА_3 та інших, в решті рішення суду першої інстанції від 17.01.2014 року залишено без змін (а.с.257-264 т.2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 07.07.2014 року у частині вирішення позову ОСОБА_8скасовано і справа у цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін (а.с.15,16 т.3).

Зважаючи на викладене, на підставі апеляційної скарги представника ОСОБА_2, апеляційний суд перевіряє законість та обгрунтованість рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_8

Рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_8підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3.4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

ОСОБА_8, 18.11.2013 року уточнивши вимоги, просив зокрема, визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і її неповнолітню доньку ОСОБА_7такими, що втратили право користування кімнатою №402 гуртожитку №3 по провулку Шкільний,4-а у м. Іллічівську Одеської області, який належить Порту, з підстав ст.ст. 71,72 ЖК УРСР (а.с.60-66 т.2).

Між сторонами виникли правовідносини з користування жилим приміщенням у гуртожитку, які регулюються нормами ЖК УРСР.

Встановлено, що будинок № 4-а по провулку Шкільний у м. Іллічівську Одеської області має статус гуртожитку і належить Порту.

10.01.1996 року, на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету №14 від 15.11.1995 року, Порт видав на ім'я ОСОБА_14на склад сім'ї з 5 осіб: ОСОБА_14, його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_5, син ОСОБА_4С.і донька ОСОБА_15/після одруження Петренко/ ордер на жилу площу кімнату №402 площею 39,8м2 у гуртожитку по провулку Шкільний,4-а у м. Іллічівську. З 1996 року і до цього часу ОСОБА_15 зареєстровані у спірній кімнаті (а.с.6,7 т.1, а.с.67,79 т.2).

З 1996 року, на підставі ордера від 01.02.1996 року, у кімнаті № 407 площею 18 м2 гуртожитку зареєстровані та проживали сім'я ОСОБА_8Г.у складі 4 осіб: ОСОБА_8, його дружина ОСОБА_10, син ОСОБА_9, син ОСОБА_12 Крім того, з 2001 року у кімнаті №407 зареєстрований брат наймача ОСОБА_16Г.(а.с.68,104-109 т.2).

У 2001 році шлюб між ОСОБА_14 і ОСОБА_3 розірвано (а.с.14 т.2).

У 2002 році ОСОБА_14 погодився на обмін кімнати №402 на кімнату №407 у гуртожитку, яку займала сім'я ОСОБА_8

04.11.2002 року, на підставі рішення житлово-побутової комісії від 23.10.2002 року, ОСОБА_14 видано ордер на право зайняття кімнати №407 площею 18 м2 у гуртожитку на склад сім'ї з 5 осіб, а ОСОБА_8 видано ордер на право зайняття кімнати №402 площею 39,8 м2 у гуртожитку на склад сім'ї з 5 осіб (а.с.6.7 т.2).

З 2002 року сім'я ОСОБА_8 фактично проживає у кімнаті №402, зберігаючи реєстрацію у кімнаті № 407 гуртожитку.

Рішенням житлово-побутової комісії Порту, протокол №3 від 16.02.2005 року, скасовано рішення житлово-побутової комісії, протокол № 9 від 23.10.2002 року, про обмін кімнатами між ОСОБА_8/кімната №407/ і ОСОБА_14/кімната №402/., а.с. 8 т.1, а.с.9 т.2).

ОСОБА_3 і її діти категорично відмовились зніматись з реєстрації у кімнаті №402 грутожитку з перереєстрацією у кімнаті №407, що було предметом розгляду житлово-побутової комісії Порту 18.08.2010 року (а.с.9 т.1, а.с.8 т.2).

У 2012 році, на підставі рішення житлово-побутової комісії Порту від 15.08.2012 року, у кімнаті №402 зареєстрована неповнолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,13 т.1).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.10.2012 року ОСОБА_14відмовлено у позові до ОСОБА_3М.і інших про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у кімнаті №402 гуртожитку (а.с.11 т.1).

Жила площа у гуртожитку надається спеціальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. ст. 128 ч.2, 129 ч.1 ЖК УРСР).

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення (ст. 58 ч.2 ЖК УРСР).

Обмін жилими приміщенням не допускається, якщо жиле приміщення знаходиться у гуртожитку (ст. 86 ч.1 п.6 ЖК УРСР).

Жила площа у гуртожитку не підлягає обміну, поділу, бронюванню і здачі в піднайм (п. 15 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого ОСОБА_17 Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 року, п. 12 п.п.6 Правил обміну жилих приміщень в Українській РСР, завтерджених ОСОБА_17 Міністрів УРСР №31 від 31.01.1986 року).

За змістом ст.ст. 71,72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, у разі спору, може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки здійснюється судом.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності особи понад встановлені строки і у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.

ОСОБА_3 і інші, заперечуючи проти позову ОСОБА_8, зокрема посилались на перешкоди їм у проживанні в кімнаті №402 грутожитку з боку сім'ї ОСОБА_8, які у 2002 році незаконно вселились у спірну кімнату і проживають у ній до цього часу (а.с. 116-118 т.2).

Встановлено і підтверджується належними доказами, що сім'я ОСОБА_8 у 2002 році, у порушення ст. ст. 58 ч.2, 86 ч. ч.1 п.6 ЖК УРСР, у порядку обміну між ОСОБА_8та ОСОБА_14 отримала ордер на зайняття кімнати №402 у гуртожитку, яка на той час не була вільною, оскільки у кімнаті залишались зареєстрованими ОСОБА_3 та її неповнолітні діти.

У 2005 році житлово-побутова комісія Порту скасувала своє рішення від 23.10.2002 року про надання дозволу на обмін жилими кімнатами у гуртожитку між ОСОБА_14 та ОСОБА_8Г.(а.с.8 т.1).

Однак сім'я ОСОБА_8, незважаючи на скасування у 2005 року рішення про надання дозволу на обмін кімнамти, до цього часу продовжує неправомірно проживати у кімнаті №402 гуртожитку, перешкоджаючи ОСОБА_3 і її дітям та онуці користуватись спірним жилим приміщенням.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_3, її діти та онука не проживають у спірному жилому приміщенні з 2002 року і до цього часу з поважних причин.

Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і неповнолітня ОСОБА_7не проживають у спірному жилому приміщенні з поважних причин /спірну кімнату з 2002 року неправомірно займає сім'я ОСОБА_8 Е.Г./, колегія суддів відмовляє ОСОБА_8Г.у позові за недоведеністю вимог.

Доводи ОСОБА_8 і його представника у засіданні колегії суддів про те, що: ОСОБА_3 і її діти фактично з 1996 року не прожитвать у спірній кімнаті; у 2001 році він погасив за ОСОБА_3 заборгованість за комунальні послуги по кімнаті №402; з 2002 року і до цього часу він сплачує комунальні послуги за кімнату; його родина майже 15 років проживає у спірній кімнаті не заслуговують на увагу.

У період з 1997 року по 2002 рік, ні власник жилого приміщення Порт, ні наймач жилого приміщення - ОСОБА_14, у встановленому законом порядку, не ставили питання про визнання ОСОБА_3 і її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням з підстав ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР.

У 2012 році ОСОБА_14 звернувся із позовом про визнання ОСОБА_18 і інших такими, що втратили право користування жилим приміщенням, однак суд йому у позові відмовив (а.с. 11 т.1).

Право на звернення із позовом до ОСОБА_14, у порядку ст. 71,71 ЖК УРСР, у ОСОБА_8 виникло у 2002 році, разом з тим, його вимоги задоволенню не підлягають, оскільки він отримав право на користування спірним жилим приміщенням у порушення встановленого законом порядку, вселився у спірне приміщення та проживає у ньому до цього часу, неправомірно перешкоджаючи ОСОБА_14 у користуванні приміщенням, у якому вони зареєстровані з 1996 року і до цього часу.

Зважаючи на обставини справи, зокрема на неправомірність дій житлово-побутової комісії Порту, яка у 2002 році, у порушення норм ст.ст. 58, 86 ЖК України, дозволила обмін жилими кімнатами гуртожитку, вимоги ОСОБА_8про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №402 гуртожитку не підлягають захисту судом.

ОСОБА_8, у встановленому законом порядку, не позбавлений права вимагати стягнення грошових коштів, які він сплатив за користування спірним жилим приміщенням.

Тривалість проживання сім'ї ОСОБА_8 у спірній кімнаті, беручи до уваги, що проживання є протиправним, не є підставою для задоволення позову ОСОБА_8

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_8про визання ОСОБА_14 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду у частині задоволення позову ОСОБА_8- скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові. Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 січня 2014 року у частині задоволення позову ОСОБА_8 Гіглаєвича про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням скасувати.

Відмовити ОСОБА_8 Гіглаєвичу у позові до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах і в інтересах неповнолітної ОСОБА_19 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_20

ОСОБА_21