АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №612/747/15-ц Головуючий суддя І інстанції Лобановська С. М.
Провадження № 22-ц/790/6448/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів Бурлака І.В., Карімової В.В.,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія-Близнюки», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: відділ держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ - БЛИЗНЮКИ» в якій просить визнати не дійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 01 грудня 2012 року, укладений між померлою ОСОБА_2, спадкоємцем якої є він, та відповідачем.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2002 року, ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 5,4219 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений Договір оренди б/н земельної ділянки, відповідно до якого відповідачу передана в оренду вказана земельна ділянка. Договір оренди зареєстровано 12 грудня 2012 року у Близнюківському відділі реєстрації земель , про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № НОМЕР_4. Згідно свідоцтва про право на спадщину №839 від 16 вересня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_5 від 16.09.2015 зазначена земельна ділянка належить йому на праві приватної власності.

Вказував на те, що в договорі оренди, а саме в пунктах 1-6 розділу «Об'єкт оренди» не зазначено кадастровий номер та місце розташування земельної ділянки, а також в договорі не зазначено умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є істотними умовами договору оренди землі, відповідно до Закону України «Про оренду землі», позивач просить визнати недійсним Договір оренди б/н від 01.12.2012, укладений між ОСОБА_2 та відповідачем - ТОВ «Софія-Близнюки».

Відповідач позов не визнав, і у своїх запереченнях зазначив, що в п. 41 Договору оренди землі б/н від 01.12.2012 визначено, що додатками до договору є копія державного акту та акт приймання-передачі земельної ділянки. В державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданому ОСОБА_2, зазначений кадастровий номер НОМЕР_2. Щодо місця розташування земельної ділянки, то п. 1 Договору визначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться в межах Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Щодо зазначення в Договорі умов передачі у заставу внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки відповідач зазначив, що в редакції ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка діяла на момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом та на даний час не передбачається такої істотної умови договору, як передача у заставу та внесення до статутного фонду права орендної земельної ділянки.

Вказував на те, що жодного істотного порушення умов Договору оренди земельної ділянки ним не допущено, претензій щодо виплати орендної плати орендодавець не має, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - представник відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області в судовому засіданні вказала, що Договір оренди земельної ділянки б/н, укладений 01.12.2012 між ОСОБА_2 та ТОВ «Софія-Близнюки» зареєстрований відповідно до чинного законодавства, яке діяло на час реєстрації договору, вирішення спору залишила на розсуд суду.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

При цьому вказав, що рішення незаконне, ухвалене без врахування наданих доказів по справі, судом не надана оцінка додаткам до оспорюваного договору, відсутність належним чином складених актів про визначення меж земельної ділянки в натурі без дати, відсутність належним чином складеного акту прийому-передачі земельної ділянки згідно з договором оренди земельної ділянки, який не містить дати події та інших необхідних реквізитів (кадастрового номеру, грошової оцінки, місця розташування), які є істотними умовами договору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю , районний суд виходив з того, що позивач не довів, що внаслідок відсутності у спірному договорі наведених у підставах позову даних - були порушені права ОСОБА_1 як орендодавця. Під час судового засідання було з'ясовано, що ОСОБА_1 вчасно отримує орендну плату та має намір особисто використовувати земельну ділянку, а відповідно до вимог Закону України "Про оренду землі", що є основним мотивом для визнання договору недійсним, однак така підстава не передбачена законом.

Згідно до правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 09 грудня 2015 року у справі № 6-849цс15 в аналогічній за обставинами цивільній справі зазначено наступне тлумачення норм матеріального права, які підлягають до застосуванню у цій справі.

З урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України,частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, у справі про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності в ньому істотної умови, передбаченої пунктом першим частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», - об'єкта оренди суд повинен установити: чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі таких умов, передбачених статтею 15 указаного Закону, визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «СОФІЯ-БЛИЗНЮКИ» був укладений договір б/н про оренду земельної ділянки, який пройшов і відповідну державну реєстрацію, згідно до якого відповідачу була передана в оренду земельна ділянка загальною площею 5,4219 га рілля строком на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зі сплатою орендної плати у натуральній формі 3% на суму 3399,59 грн., з урахуванням індексу інфляції. Додатками до договору є копія державного акту, акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 9-10).

Таким чином суд правильно дійшов висновку, який нічим не спростований, що згідно до змісту договору оренди землі волевиявлення ОСОБА_2 було спрямоване на передачу в оренду земельної ділянки згідно до державного акту, доданого до спірного договору оренди в копії. Згідно до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 передала в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,4219 га, кадастровий № НОМЕР_2, розташовану на території Софіївської сільської ради, КСП ім. газети «Правда» (а.с. 7).

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка була чинною в день укладання спірного договору, в якості істотних умов договору зокрема передбачала: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У спірному договорі в розділі об'єкт права оренди вказано місце розташування, в межах Софієвської сільської ради Близнюківського району Харківської області, розмір та цільове призначення земельної ділянки, а в доданому до договору оренди копії державного акту на право приватної власності на землю - також зазначено її кадастровий номер, що вичерпно ідентифікує предмет оренди, а позивач на підставі вказаного договору вже отримував від відповідача орендну плату. Крім того, у даному випадку у справі не йдеться про те, що орендована земельна ділянка передається чи була передана у заставу, або до статутного фонду. Тому колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що відсутність у тексті спірного договору оренди кадастрового номеру чи умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки порушило цивільні права чи інтереси позивача, що свідчить про відсутність законних підстав для визнання цього договору недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: