Провадження №6/235/92/16
Справа № 235/549/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійську заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 банк розвитку» про розстрочку виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року у цивільній справі №235/549/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2016 року заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду донецької області від 22 березня 2016 року у цивільній справі №235/549/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого позов задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № IKIPG3.110704.001 від 12 березня 2013 року у сумі 97 271,14 грн.

Заявники зазначають, що у звязку з проведенням антитерористичної операції за місцем їхнього проживання, вони на деякий час затримали щомісячні платежі по кредиту. На теперішній час вони сплачують вчасно та щомісячно кредитні платежі, але не в змозі сплатити всю суму одразу. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у м. Донецьку, з якого не має можливості виїхати, через обстріл пошкоджено квартиру, в якій вони проживають, а вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в змозі сплачувати кошти в розмірі 5 000 грн. щомісячно.

На підставі викладеного заявники просять суд заяву задовольнити та встановити розстрочку виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року у цивільній справі №235/549/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором IKIPG3.110704.001 від 12 березня 2013 року у сумі 97 271,14 гривень, встановивши щомісячний платіж у сумі 5 000 грн. до повного погашення кредиту.

В судове засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, про день час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, водночас через канцелярію суду подали з клопотанням про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування клопотання вказали, що позивачем у справі є ПАТ Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 банк розвитку» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з тим, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №132 від 27.11.2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ОСОБА_3 банк розвитку», .

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №234 від 22.12.2015 року, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням позивача розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ОСОБА_3 банк розвитку», з 23.12.2015 року до 22.12.2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ВБР», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 на два роки з 23.12.2015 року до 22.12.2017 року включно.

Таким чином, з моменту введення тимчасової адміністрації, відповідно до приписів ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, далі за текстом «Фонд», отримав всі повноваження органів управління ПАТ «ВБР».

Заявник вказують, що шляхом ухвалення постанови №13 від 03.07.2015 року, Пленум Верховного Суду України прийняв рішення про звернення до Конституційного суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частини першої, четвертої, пятої статті 41 Конституції України, далі за текстом цього клопотання - «Конституційне подання».

Більше того, на думку Верховного Суду України (стор. 4 тексту Конституційного подання) Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за своїм змістом порушує положення статті 6 Конституції України, наділяючи Фонд повноваженнями по суті регулювання банківської діяльності в Україні, тобто повноваженнями та функціями органу державної влади, яким за своєю суттю Фонд не є.

Верховний Суд України також приходить до висновку (стор. 5 тексту Конституційного подання), що положеннями вказаного закону порушується принцип поділу державної влади, визначений статтею 6 Основного Закону України, і принцип верховенства права, який вимагає, щоб закони та інші нормативно-правові акти приймалися на основі Конституції України та відповідали їй.

Таким чином, вся діяльність Фонду (в тому числі і у відношеннях з відповідачем) на цей час ґрунтується на законі, що має очевидні ознаки неконституційності, та який на думку Верховного Суду України порушує фундаментальний принцип верховенства права.

Ухвалою Конституційного суду України у справі №1-26/2016 від 10.02.2016 року було відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заявник зазначає, що ст. 201 ЦПК України передбачено обовязок суду зупинити провадження у справі, в тому числі у випадку неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного судочинства.

Також, заявники вказують, що у випадку визнання таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у провадженні, що на цей час відкрите Конституційним судом України та триває, будь які дії Фонду від імені Позивача - ПАТ «ВБР» втрачають будь-які правові підстави.

Відповідачі звертають увагу на субєкті вказаного конституційного подання, яким є Верховний Суд України, оскільки саме ним, відповідно до п. 2 ч. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюється аналіз та узагальнення судової практики, що свідчить про системність та обґрунтованість правової позиції подання.

На підставі вищенаведеного відповідачі просять суд зупинити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року у цивільній справі №235/549/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст.6, ч.1 ст. 8, ч.4 ст. 13, ст. 21, 22, ч.1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Представник позивача ПАТ «ОСОБА_3 банк розвитку» у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, щодо задоволення заяви про розстрочку рішення суду заперечив у повному обсязі, надавши письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання про зупинення провадження у справі на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як розяснено у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Отже, обовязковою умовою зупинення провадження у справі на підставі п.4 ч.1ст.201 ЦПК України, є неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, конституційного судочинства.

Згідно ухвали Конституційного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 1-26/2016 відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-УІ зі змінами.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної цивільної справи до набрання законної сили рішення Конституційного Суду України за результатом розгляду у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року.

Керуючись п. 4 ч.1 ст.201 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 банк розвитку» про розстрочку виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року по цивільній справі №235/549/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, до розгляду конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частини першої, четвертої, пятої статті 41 Конституції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: С.В. Данилів