У Х В А Л А

11 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві питання прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.

Зі змісту зазначеної статті випливає, що самостійні вимоги третіх осіб мають стосуватися предмета спору. Предмет спору - це об'єкт спірних правовідносин; те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (ч. 1 ст. 34 ЦПК) Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Оскільки, самостійність позовних вимог третіх осіб полягає в тому, що вони заявляють про приналежність саме їм блага, що є предметом спору, а зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання просить визнати недійсним шлюбний договір, у зв'язку з тим, що не було враховано її права, ОСОБА_3 не мала права укладати такий договір не встановивши порядку користування будинком та ділянкою та він був укладений без наміру закріпити режим спільного майна подружжя, а з метою порушення прав ОСОБА_1 та отримання вигоди ОСОБА_2, то у прийнятті її позовної заяви слід відмовити, оскільки вона не відповідає вимогам ч. 1 ст. 34 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 34, 123, 125, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним

Позовну заяву повернути ОСОБА_1 та роз'яснити, що ОСОБА_1 має право звернутися до суду зі своїми вимогами з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СуддяМ. О. Шаховніна