Справа № 372/3191/15-ц
Провадження № 2-44/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, та про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 27 липня 2015 року звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, в якому просив встановити факт його проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без укладення шлюбу, починаючи з липня 2004 року до червня 2015 року, спільне нерухоме майно поділити шляхом визнання ідеальних часток на майно без реального поділу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що він з липня 2004 року проживав однією сімєю з відповідачем ОСОБА_2, але не перебуває з нею у шлюбі, від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом 2005 2008 років позивач та відповідач сумісними зусиллями та за рахунок спільних коштів збудували на земельній ділянці площею 0,207 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська, 10, та яка належить на праві власності відповідачу, житловий будинок загальною площею 660,8 кв.м. З моменту введення будинку в експлуатацію (з 2010 року) позивач постійно проживав в даному буднику однією сімєю з відповідачем. З листопада 2014 року сімейні стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, а з червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 перестала пускати позивача до будинку, де знаходяться його особисті речі та заощадження. За таких обставин позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом.

20.05.2016 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити факт проживання однією сімєю, спільне нерухоме майно поділити в натурі, визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку та 1/8 частину земельної ділянки за адресою : Київська область, Обухівський район, село Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська,10.

03.11.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю, в якій позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначила, що 15.01.2002 року нею на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок та земельну ділянку по вул. Київській, будинок 30 у с. Підгірці в Обухівському районі Київської області. У період з 2002 по 2003 роки було розроблено проект забудови придбаної позивачем по зустрічній позовній заяві земельної ділянки. У 2004 році був укладений договір підряду та було здійснено 100 % фінансування запланованих робіт. 11.11.2009 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 було видано витяг № 24423394, відповідно до якого вона є єдиним власником будинку № 30 по вул. Київській у с. Підгірці. 19.10.2010 року Рішенням Підгірцівської сільської ради було змінено назву вулиці та нумерацію будівлі з Київської, 30 на Золотоворітська,10. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 660,8 кв.м, житловою площею 102 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська, будинок № 10, що розташований на земельній ділянці за вказаною адресою (кадастровий номер земельної ділянки :01:020:0117).

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, проти зустрічної позовної заяви заперечив, надав свої пояснення під час допиту в якості свідка.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову позовні вимоги підтримав повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, підтримала зустрічну позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги зустрічної позовної заяви. Пояснила, що дійсно познайомилась із ОСОБА_1 в 2004 році, від нього має дитину ОСОБА_3, однак спільне проживання із позивачем ніколи не сприймала як сімю, оскільки із позивачем у неї абсолютно різні інтереси та погляди на життя. Позивач дійсно проживав разом із нею спочатку у її квартирі, а потім і в будинку, оскільки інших варіантів для проживання в нього не було та сину потрібен був батько. Сама вона ніколи не розцінювала ці відносини як справжня сімя, позивач постійно займався своїми справа та жив в своє задоволення на її утриманні. Щодо свого будинку зазначила, що купила земельну ділянку та недобудований будинок ще у 2002 році до зустрічі із ОСОБА_1 У період з 2002 по 2003 роки був розроблений проект будинку. У 2004 році нею був укладений із ТОВ Фундамент договір підряду та здійснено 100% фінансування цього будівництва. Тому жодного відношення позивач до цього будинку не має. А у 2009 році вона отримала витяг про реєстрацію права власності на будинок саме за нею.

Представник відповідача по первісному позову ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, підтримала зустрічну позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги зустрічної позовної заяви.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 дав такі пояснення. Із відповідачем він познайомився у 2004 році на відпочинку та між ними завязались відносини. Через деякий час вони дізнались про вагітність відповідача та вирішили (хоча і не одразу, оскільки відповідач вже була у певному віці) народжувати дитину. Під час вагітності він переїхав зі своєї орендованої квартири до квартири відповідача, де вони проживали разом із синами відповідача (проживали у сусідній квартирі), а згодом і з новонародженим сином ОСОБА_5. В цій квартирі позивач був зареєстрований відповідачем. Після народження сина сторони продовжували проживати в квартирі відповідача, постійно їздили відпочивати разом на різні курорти та проводити всі свята разом із друзями. Через деякий час позивач із відповідачем вирішили будувати будинок на земельній ділянці, яка перебувала у власності відповідача (на цій земельній ділянці знаходився недобудований будинок). Продовж 2005 2008 років вони разом спілкувались із будівельниками та різними архітекторами, вибирали проекти дому та врешті вирішили знести старий будинок та побудувати деревяний будинок, як того хотіла відповідач. Знайти компанію, яка б погодилась збудувати такий будинок вдалось не одразу. Оскільки відповідач займалась сином та своїми бізнесовими справами та не мала можливості керувати будівництвом, вони разом вирішили, що позивач буде займатись цим процесом та керувати будівництвом. ОСОБА_6 довго погоджували проект. Фундамент будинку був збудований ТОВ Фундамент, з яким відповідач уклала договір, також представник цієї компанії (свідок ОСОБА_7О.) слідкував за ходом будівництва в якості прораба. Деревяну частину будинку після довгих пошуків та спілкування з різними компаніями, замовили у фінської компанії. Ці будівельні матеріали (деревяний каркас будинку) були доставлені у 2007 році. Позивач сам безпосередньо приймав участь у будівництві від самого початку до останнього цвяха. Кожного дня приїздив на будівництво, власноруч допомагав при укладанні деревяної частини будинку. Також позивачем був залучений до будівництва його брат (ОСОБА_8В.), який певний час проживав разом із ними у квартирі відповідача та отримував гроші за свою роботу. Після завершення будівництва, наприкінці 2009 року, вони всією сімєю переїхали жити до будинку. Згодом, вони разом були зняті із реєстрації в квартирі відповідача та зареєструвались у будинку за адресою : Київська область, Обухівський район, село Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська, 10. Протягом всього часу проживання у будинку вони продовжували постійно відпочивати разом із своїми друзями, святкувати всі родинні свята в будинку та за його межами. Також, після довгих роздумів та обговорень вони вирішили оформити вінчання, оскільки відповідач є католиком та не бажала оформлювати офіційного шлюбу у звязку із своїми поглядами та бізнесовими моментами. Тому, у 2010 році вони уклали церковний шлюб. Весь цей час вони проживали разом, виховували свою дитину та вели спільний сімейний бюджет та побут. Свідок пояснив, що займався підприємницькою діяльністю, від якої (від продажу своєї частки в компанії) він отримав близько 100 тисяч доларів США, 89 тисяч з яких ним було передано відповідачу на її потреби в бізнесі, оскільки на той момент в неї були якісь проблеми та вона потребувала допомоги. Також зазначив, що його батьки (його мама часто була у них в гостях та їздила із онуком на відпочинок) через його сестру (свідок ОСОБА_9Ю) передали йому на будівництво будинку кошти в розмірі 30 тисяч доларів США, які він передав відповідачу.

Вже десь у 2013 році стосунки між сторонами почали погіршуватись через різні погляди на життя та виховання дитини. Свідок постійно намагався привчити сина до спорту та займався із ним (оскільки сам володіє багатьма спортивними навичками та приймає участь у змаганнях). Однак, відповідач не розділяла із ним такого підходу. Крім того, почались сварки і на матеріальному підґрунті. Позивачу здавалось, що відповідач витрачає багато коштів не за призначенням. В цей період сторони намагались якось врятувати свої стосунки, але не вдавалось. В цей час позивач проживав в іншому місці, а сторони домовились про те, що ОСОБА_2 віддасть йому ті гроші, які він передавав їй (89 тисяч доларів США), для того, щоб він зміг купити собі квартиру для проживання. Однак, цього не було зроблено. Приблизно влітку 2015 року, намагаючись потрапити в свій будинок, в якому він зареєстрований, позивач дізнався, що відповідач заборонила охороні містечка (де розташований будинок) пускати його на територію. Приблизно тоді він дізнався і про судовий позов до нього про виселення його із будинку. Після чого він був змушений звернутись до суду із позовом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знайома з відповідачем ОСОБА_2 з 2002 року, оскільки вони разом працювали та товаришували. З позивачем познайомилась пізніше, позивач та відповідач проживали разом, від спільного проживання у них народилась дитина. ОСОБА_6 розцінювала їх як сімю. Щодо будівництва зазначила, що про наявність спільного бюджету у позивача і відповідача їй розповідали самі сторони. Зі слів ОСОБА_1 він передав ОСОБА_2 на будівництво 87 тис. доларів, коли саме і як він це вчинив назвати не змогла. Також зазначила, що останні роки стосунки у сторін напружені.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що він двоюрідний брат позивача, та підтвердив той факт, що він за оплату працював на будівництві будинку разом з ОСОБА_1 Гроші отримував в якості заробітної плати від ОСОБА_2 та від ОСОБА_1 Крім нього на будівництві працювали і інші бригади, зокрема прораб ОСОБА_7. Протягом будівництва проживав разом із братом у квартирі відповідача, а потім і у будинку під час будівельних робіт. Завжди сприймав сторін як сімю та неодноразово приїжджав разом із своєю сімєю до будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11, пояснив, що він знайомий ОСОБА_1, в 2006 року познайомився з ОСОБА_2 Говорив про власні враження - він думав, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - сімя, бо в них спільна дитина. Про будівництво будинку йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 говорив про дружні стосунки з позивачем та відповідачем, останні роки зі сторонами не зустрічався, щодо будинку - нічого не знає.

Свідок ОСОБА_13 говорив про спільний відпочинок в Австрії, підкреслював різність інтересів позивача і відповідача - ОСОБА_2 не цікавиться спортом, тоді як ОСОБА_1 саме цим і займається - гірські лижі, теніс та інше. Говорив про те, що святкував день народження ОСОБА_3 в Австрії. В с. Підгірці у спірному будинку практично був один чи два, про будівництво будинку теж нічого не знає.

Свідок ОСОБА_14 говорив про те, що знайомий з ОСОБА_1 з 1991 року, працювали разом з ним у СБУ. Говорив і про те, що у певний період свого життя (тобто - наприкінці 2004 року) зустрів ОСОБА_1 у м. Києві, і жив у нього на квартирі на Харківському масиві. Після 2010 року спілкуватися стали частіше, завжди зустрічались на свята, приїздили на вихідні до вже збудованого будинку. Говорив про наявність спільної дитини позивача і відповідача та необхідності дотримуватись уставлених традицій сімя це тато, мама і дитина. Щодо будівництва зазначив, що будувався спірний будинок ОСОБА_2 ОСОБА_1 приймав участь, яку саме, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_15 - друг ОСОБА_1, пояснив, що ОСОБА_1 проводив досить цікаве дозвілля на гірськолижних курортах, займався велоспортом, тенісом. Щодо ОСОБА_2 зазначив, що вона не є прихильником спортивного життя. Підтвердив, що ним проводився разом з ОСОБА_1 ремонт зовнішніх стін будинку, він робив ремонт та отримував винагороду за свою роботу. При цьому підкреслив, що вони разом зі всіма перебували в будинку, їли за одним столом. Щодо будівництва будинку йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9Ю пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 Познайомилась з ОСОБА_2 восени 2004 року, коли їй стало відомо, що ОСОБА_2 чекає на дитину. Була дуже рада за брата, вони всі разом спілкувались на свята. Щодо будинку зазначила, що передала брату накопичення батьків у сумі 30000 доларів США на будівництво спільного будинку. Підтвердила участь двоюрідного брата - ОСОБА_8 у будівництві. Говорила про святкування 50-річчя ОСОБА_2 у 2010 році і вінчання у цей час.

Свідок ОСОБА_7 знайомий з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 Він був прорабом на будівництві спірного будинку від генпідрядника ТОВ «Фундамент», кошти отримував від ТОВ «Фундамент». Зазначив, що на будівництві працювало дві повноцінні бригади. Фінансування проводилось в основному через ТОВ «Фундамент», незначна частина коштів йшла готівкою від ОСОБА_2 Щодо сімейних відносин, йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що знайомий із сторонами по справі, вважав, що вони сімя як і всі зі своїми відносинами та труднощами. Щодо будинку нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_17 є подругою сторін та хрещеною сина ОСОБА_5, давно спілкується із сторонами та знає про їх відносини, завжди намагалась якось їм допомогти порадою, оскільки бачила їхні сварки останнім часом, які стосувались виховання сина та інших фінансових питань.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вже довгий час працює у будинку ОСОБА_2, допомагає їй із хатніми справами, прибирає, прасує та інше. ОСОБА_6 спостерігала постійно за відносинами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зазначила, що не може їх охарактеризувати як сімейні відносини, оскільки сторони абсолютно різні, часто сварились з приводу виховання дитини та того факту, що ОСОБА_1 не працює, а утриманням всієї сімї та будинку займалась ОСОБА_2 Підтвердила той факт, що ОСОБА_1 не працював, постійно був вдома, останнім часом займався обслуговуванням басейну та саду, тобто виконував функції працівників, яким до цього ОСОБА_2 за це сплачувала кошти.

Суд, вислухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо проживання однією сімєю позивача та відповідача.

Сторони по справі познайомились у 2004 році, а в 2005 році народилась їх спільна дитина син ОСОБА_5, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_1Ю, а матірю ОСОБА_2 Цей факт визнається сторонами. З 2004 року по кінець 2009 року сторони разом із дитиною проживали та були зареєстровані в квартирі № 85 за адресою : м. Київ, вул. Драйзера 34/51, яка на той момент належала відповідачу. З кінця 2009 року сторони всією сімєю переїхали до нового будинку за адресою : Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Київська, 30 (пізніше вул. Золотоворітська, 10). Згодом (у 2011 році) всі разом були зареєстровані в цьому будинку.

В 2010 році між сторонами був укладений церковний шлюб, що визнається сторонами та підтверджується памяткою таїнства хрещення від 03.10.2010 року.

В матеріалах справи міститься безліч фотографій із зображенням сторін та їх друзів на відпочинку та святкування різних сімейних свят. Фотографії датовані 2004 2015 роками. Факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується (окрім великої кількості фотографій різних періодів) і показами багатьох свідків, які в певний період перебували разом із сторонами або на відпочинку, або на святкуваннях.

Щодо будівництва та правового статусу спірного будинку.

15.01.2002 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки розміром 1550 кв.м., розташованої на території Підгірцівської сільської Ради, Обухівського району, Київської області, надану для будівництва індивідуального житлового будинку. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_19 та зареєстровано в реєстрі за № 142. На підставі вказаного договору купівлі-продажу у ОСОБА_2 виникло право власності на вищевказану земельну ділянку. Актом про відведення в натуру проектуємих споруд на земельній ділянці від 17.11.2003 року, затвердженим головним архітектором Обухівського району, встановлена площа земельної ділянки розміром 0,207 га.

Також, 15.01.2002 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу недобудованого житлового будинку, що знаходиться в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, вул. Київська, будинок номер 30 (тридцять), розташованого на земельній ділянці розміром 0,155 га., наданій в приватну власність.

26.05.2004 року між ОСОБА_2 та ТОВ Фундамент був укладений договір підряду № 04/05-04 (із додатками) щодо будівництва під ключ житлового будинку в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, вул. Київська, будинок номер 30. До цього договору укладений і акт прийому платежів, відповідно до якого замовником (ОСОБА_2В.) передано повну оплату в розмірі 3310000 грн. Відповідачем також отримане свідоцтво № 10000431 про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил на будинок в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, вул. Київська, будинок номер 30, загальною площею 660,8 кв.м.

В матеріалах міститься і інший договір, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ОСОБА_9 компаній ОСОБА_20 № 1405-07 від 14.05.2007 року. Предмет цього договору монтаж деревяної частини будинку в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, вул. Київська, будинок номер 30. Загальна сума договору складає еквівалент 40 тисяч євро. Однак, відомостей щодо сплати за цим договором в матеріалах немає.

Згідно із Свідоцтвом про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № 10000431 від 14.10.2009 року замовником обєкта будівництва є ОСОБА_2, генпідрядником забудови - ТОВ «Фундамент».

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем (після придбання земельної ділянки та недобудованого будинку у 2002 році) у 2003 році були укладені договори купівлі продажу цінних паперів на загальну суму більше девяти мільйонів гривень (отриманих ОСОБА_2В.). Також, відповідачем надана інформація про отримані доходи в період з 2003 по 2013 рік, з якої вбачається про суттєві прибутки від підприємств, участь у яких (чи посаду в яких займала) приймала ОСОБА_2 Відповідачем також надані докази (копії договорів на обслуговування, квитанцій про оплату комунальних послуг на інше) про повне утримання нею будинку за весь період проживання в ньому.

Натомість, майновий стан позивача (ОСОБА_1Ю.) в період з 2004 по 2015 роки підтверджується лише самим позивачем (з його слів він отримав 100 тисяч доларів США від продажу своєї частки у підприємстві, 89 тисяч з яких ним була передана ОСОБА_2 для врятування її бізнесу), показами свідка ОСОБА_9Ю, яка є рідною сестрою ОСОБА_1Ю (з її слів вона передала брату 30 тисяч доларів США від їх батьків на будівництво будинку) та довідкою з Пенсійного фонду України про доходи позивача в період з 2002 по 2011 роки, в якій відображений невеликий щорічний дохід позивача.

Участь ОСОБА_1 у будівництві та подальшому ремонті будинку (загальною площею 660,8 кв.м. за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Київська, 30, а пізніше - вул. Золотоворітська,10) підтверджується такими матеріалами справи : 1) великою кількістю фотографій, датованих 2007 2013 роками, на яких зображений хід будівництва зазначеного будинку від фундаменту та зведення деревяної частини, до внутрішнього оздоблення та проведення зовнішніх відновлювальних робіт; 2) проектною документацією на будівництво (попередні креслення, розрахунки тощо); 3) перепискою позивача із забудовниками та постачальниками матеріалів (копії електронних листів); 4) показами свідків, які брали безпосередню участь у будівництві цього будинку (самого ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_21А.).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_16 України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже для визначення права на спільну сумісну власність є необхідність визначити проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

Постановою ПВСУ № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначено, що необхідно звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Для підтвердження того, що сторони проживали разом в період з 2004 по 2015 роки, позивач наводить наступні факти: наявність спільної дитини, вихованням якої займаються і батько, і мати, неодноразовими поїздками на відпочинок всією сімєю, постійними зустрічами із друзями спочатку у квартирі, де проживали сторони, а потім і у будинку, реєстрацією всієї сімї (позивача, відповідача та дитини) спочатку в квартирі, а потім і у будинку, укладанням церковного шлюбу у 2010 році, що визнається сторонами, великою кількістю фотографій із зображенням певних періодів сумісного проживання та проведення дозвілля позивача та відповідача, поясненнями багатьох свідків - спільних знайомих сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позивачем факту проживання однією сімєю жінки та чоловіка (ОСОБА_1 та ОСОБА_2В.), які не перебували у шлюбі між собоюв період з 2004 по 2015 роки, оскільки матеріалами справи повністю підтверджується спільне проживання, ведення спільного побуту ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виховання спільної дитини та інших обставин, які є характерними для сімї.

Однак, при вирішенні цього спору суд приймає до уваги правову позицію, викладену у Постанові Верховного ОСОБА_16 України від 16.12.2015 року (справа № 6-2641цс15). В Постанові зазначено, що ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Матеріалами справи повністю підтверджується факт участі у будівництві спірного будинку ОСОБА_1 (фізичної участі), однак суд приймає до уваги повне фінансування будівництва саме ОСОБА_2 Цей факт підтверджується відповідними доказами (договорами купівля продажу земельної ділянки та недобудованого будинку, який пізніше був знесений, договорами купівлі продажу цінних паперів та отримання ОСОБА_2 значного прибутку, довідкою про отримані доходи відповідачем у спірний період, що і дозволило відповідачу профінансувати будівництво в період з 2004 по 2009 роки, документами на підтвердження права власності на будинок саме за ОСОБА_2, договорами на будівництво будинку, укладеними саме ОСОБА_2, договорами на обслуговування будинку та квитанціями про оплату комунальних послуг за весь період проживання у спірному будинку саме ОСОБА_2В.)

За таких обставин, в судовому засіданні відповідачем був повністю доведений той факт, що спірна земельна ділянка площею 0,207 га. та житловий будинок № 10 загальною площею 660,8 кв.м. (за адресою : Київська область, Обухівський район, село Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська,10) є приватною власністю ОСОБА_2, оскільки вони були придбані до знайомства із позивачем (земельна ділянка) та повністю профінансовані за рахунок особистих коштів ОСОБА_2 (будівництво житлового будинку).

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України).

Оскільки, метою встановлення факту проживання однією сімєю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, був подальший поділ спільного майна подружжя, а таке майно (земельна ділянка та житловий будинок) судом не визнано спільним майном подружжя тому і для самостійного встановлення такого юридичного факту (проживання однією сімєю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою) окремо від інших позовних вимог суд не вбачає достатніх та законних підстав.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю суд також не вбачає підстав для задоволення таких вимог, оскільки в судовому засіданні земельна ділянка площею 0,207 га. та житловий будинок № 10, загальною площею 660,8 кв.м. (за адресою : Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, котеджне містечко «Золоті Ворота», вул. Золотоворітська,10) не визнані спільною сумісною власністю подружжя. Більш того, це майно зареєстроване та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується відповідними документами на право власності, а тому додаткового визнання цього права власності судовим рішенням не потребує.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд, вирішуючи спір по суті позовних вимог, не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у 2015 році після того, як дізнався про намагання в судовому порядку зняти його з реєстрації з будинку, в якому він до цього проживав разом із відповідачем, тобто строків позовної давності не пропустив.

Також, необхідно вирішити питання щодо заходів забезпечення позову, прийнятих під час розгляду цієї справи.

Враховуючи всю сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки у задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено.

Керуючись статтями 5,6, 60, 212-215, 218, 256 ЦПК України, статтями 60, 70, 74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, та про поділ спільного майна та позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, а саме - скасувати арешт на житловий будинок № 10, за адресою : Київська обл., Обухівський район, с. Підгірці, котеджне містечко "Золоті ворота", вул. Золотоворітська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_22