Категорія 27Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Стеблюк Л.П.,

суддів : Колоса С.С., Якименко М.М.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним пункту кредитного договору, додаткових угод, зобовязання зарахувати додатково сплачених платежів в рахунок погашення чергових платежів по кредитному договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріалнього округу ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2016 року,-

встановила:

У вересні 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з вказаним позовом, який був мотивований наступним.

29.03.2013 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір №50008273, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 86518,03 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 10609,20 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску.

08.04.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін, додаткову угоду до кредитного договору № 50008273 від 29.03.2013 року, відповідно до якої позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 43391,37 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 3376, 76 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання вимог кредитного договору (страхова компанія ПАТ «СК Українська страхова група»).

08.04.2013 року між сторонами укладено договір застави № 50008273 з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань. Предметом договору був вказаний вище автомобіль.

З травня 2014 року ОСОБА_2 порушує свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, а з лютого 2015 року взагалі припинила сплачувати щомісячні платежі. Загальна сума заборгованості, яка виникла у ОСОБА_2 перед Товариством складає 216673,38 грн, що включає основну суму боргу по кредиту та додатковому кредиту, збитки, штраф, пеню, 3 відсотки річних та інфляційні витрати.

16.11.2015 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до Товариства, у якій просила визнати виконавчий напис від 26.06.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно якого з неї на користь товариства підлягає стягненню борг, який утворився з 09.04.2014 року, таким що не підлягає виконанню, вказуючи на його незаконність.

Також в уточненій зустрічній позовній заяві просила визнати недійсними пункти кредитного договору № 50008273 від 29.03.2013 року та додаткової угоди №1 від 08.04.2014 року, в яких зазначено умови про визнання валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США та зобовязати ТОВ «Порше Мобліті» зарахувати додатково сплачені нею кошти в сумі 14 777,61 грн станом на 16.01.2016 року в рахунок погашення чергових платежів по вказаному кредитному договору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням ТОВ «Порше Мобіліті» оскаржило його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи просило скасувати оскаржуване рішення, та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

29.03.2013 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір №50008273, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 86518,03 грн,що еквівалентно на дату укладення договору 10609,20 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску.

08.04.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін, додаткову угоду до кредитного договору № 50008273 від 29.03.2013 року, відповідно до якої позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 43391,37 грн, що еквівалентно на дату укладення договору 3376, 76 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою.

08.04.2013 року між сторонами укладено договір застави № 50008273 з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, згідно якого передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , обєм двигуна 1598 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 123598,00, а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

08.04. 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром № 28-0199-13-00257.

13.05.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_2 вимогу від 05.05.2015 року № 50008273 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 164423,98 грн, станом на 05.05.2015 року.

26.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб ОСОБА_2, автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, в рахунок погашення заборгованості в сумі 183954,18 грн, станом на 05.05.2015 року.

Статтями 526, 530, 629 ЦПК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК. Договір є обовязковим для виконання сторонами. При встановленні строку, терміну виконання зобовязання воно має бути виконано у цей строк.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

До істотних умов договору відноситься, зокрема, графік погашення сум платежів основного боргу, що також узгоджується зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом першої інстанції було встановлено, що графік погашення основного боргу було складено 01.04.2013 року, в той час як договір укладений 29.03.2013 року. При укладенні додаткової угоди від 08.04.2014 року № 1 до кредитного договору графік погашення кредиту складено 16.04.2014 року.

Як вказав міський суд, вимога вказаних вище норм закону, дотримана не була , оскільки графік погашення кредиту був складений пізніше ніж кредитний договір, хоча такий графік відноситься до істотної умови кредитного договору, а тому прийшов до висновку про недійсність таких договорів через невідповідність вимогам закону. З таким висновком також погоджується колегія суддів.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 п.3 підп.3.1, підп.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ № 296/5від 22.02.2012 року передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Міським судом встановлено, що 30.04.2015 року ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Порше Мобіліті» було направлене прохання надати для звірки довідку про рух коштів та стан розрахунків, що, в сою чергу, свідчить про наявність спору між сторонами, а тому , як правильно вказав суд першої інстанції, вчинення виконавчого напису при таких обставинах є незаконним.

Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та тієї самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені у тій валюті, в якій отримав кредит.

Згідно ст.ст.524, 533ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України-гривні та має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти,а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Законом України від 22.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживача фінансових послуг» частину 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредиті іноземній валюті на території України забороняється.

Як вбачається з п.п. 1.3.1,1.3.2,1.3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50008273 від 29.03.2013 року, розмір платежів визначено в еквіваленті до іноземної валюти , встановлено умови, які прямо залежать від курсу іноземної валюти.

Міським судом встановлено, що відповідно до графіка погашення кредиту сума щомісячного платежу встановлена у доларах США і становить 224, 89 доларів США.

Оспорюваний правочин, як і додаткова угода до нього № 1 від 08.04.2014 року, укладені під час дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому, як правильно встановив суд першої інстанції, умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечить ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Таким чином вимога до ОСОБА_2 проводити сплату коштів на погашення кредиту в перерахунку за поточним курсом є несправедливою, а тому суд правомірно прийняв рішення про визнання недійсними пунктів договору, які визначають умови платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» суд брав до уваги висновки спеціаліста з бухгалтерського обліку та аудиту ОСОБА_4А, яка пояснила, що після дослідження кредитного договору та документів, наданих ОСОБА_2, вона дійшла висновку, що станом на 05.05.2015 року заборгованості в останньої перед Товариством немає, сума залишку по кредиту становила 33866 грн.; вказала, що ОСОБА_2 була здійснена переплата за кредитним договором в сумі 14777,61 грн. Також у висновку спеціаліста було вказано на наявність помилок у рахунках-фактурах, які надавались товариством на підтвердження їх позовних вимог, що, з пояснень ОСОБА_4А, ставить під сумнів правомірність таких розрахунків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ТОВ «Порше Мобіліті», всупереч вказаній нормі процесуального закону, на надав доказів, які б спростували відомості, надані спеціалістом ОСОБА_4

Належних доказів (фінансових документів) на підтвердження перерахунку товариством коштів на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» на виконання умов договору про внесення змін до додаткової угоди, кредитного договору надано не було , а тому така обставина, на яку вказав позивач по первісному позову в силу ст. 60 ЦПК України залишилась недоведеною.

Колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» не знайшли свого підтвердження, а тому до задоволення не підлягають.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд правильно застосував норми цивільного законодавства до правовідносин, що склались між сторонами, дав їм належну правову оцінку, а відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому є безпідставні і до уваги судовою колегією не приймаються.

Рішення суду є законним обґрунтованим і справедливим, постановленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 18 березня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуюча