Справа № 161/1066/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/1308/16 Категорія: 34 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Лівандовської-Кочури Т.В., Свистун О.В.,

з участю секретаря Перебойчука Р.В.,

представника позивача Гаврилюка Д.Ю.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заподіяних збитків за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 в особі представника відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 липня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Волиньгаз» 18592,75 грн. завданих збитків та 1378 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_3 в особі представника відповідача ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 липня 2016 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Представник позивача Гаврилюк Д.Ю. заперечив апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу обгрунтованою та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача Гаврилюка Д.Ю., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що власником земельної ділянки, на якій проводились земляні роботи під час яких було пошкоджено газопровід, є відповідач ОСОБА_3, а тому остання зобов'язана відшкодувати заподіяні позивачу збитки.

Вказані висновки суду відповідають обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка в с. Мстишин Луцького району Волинської області площею 0,25 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (а.с. 89-90).

13 листопада 2015 року під час проведення земляних робіт на належній відповідачу ОСОБА_3 земельній ділянці у с. Мстишин Луцького району Волинської області було пошкоджено підземний поліетиленовий газопровід діаметром 0,063 м, по якому транспортувався природний газ середнього тиску, внаслідок чого виник неконтрольований витік газу, що підтверджується актом аварійної ситуації від 13 листопада 2015 року та актом щодо визначення на схемі місця прориву газопроводу від 14 листопада 2015 року (а.с. 6-9).

Згідно рахунків на оплату № 000028016 від 17 листопада 2015 року та № 000028199 від 18 листопада 2015 року, акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015 року, підсумковою відомістю ресурсів по ремонту розподільного газопроводу середнього тиску до с. Мстишин вартість ремонтно-відновлювальних робіт підземного газопроводу та витрати по пуску газу складають в сумі 18592,75 грн. (а.с. 14-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Як передбачено ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 2 глави 4 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1379/27824, проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт на відстані менше ніж 15 м від газорозподільної системи без дозволу на порушення об'єктів благоустрою, який видається відповідним виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за місцем проведення робіт, та письмового погодження оператора газорозподільної системи - не допускається.

Згідно п. 1.34 глави 1 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 червня 2015 року за № 674/27119, перед початком робіт ударних механізмів і землерийної техніки поблизу підземного газопроводу працівники, що виконують земляні роботи, зобов'язані виявити фактичне місце розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, земляні роботи на належній ОСОБА_3 земельній ділянці за вказівкою її сина ОСОБА_2 безпосередньо виконувалися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Роботи на ділянці проводилися з відома власника земельної ділянки та на реалізацію наданих їй як власнику земельної ділянки прав щодо встановлення огорожі земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 не подавала до ПАТ «Волиньгаз» заявку на погодження проведення виконання земляних робіт, а безпосередні виконавці не вчинили дій щодо виявлення місця розташування газопроводу.

Оскільки під час проведення земляних робіт по облаштуванню огорожі на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3 було пошкоджено газопровід, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заподіяні позивачу збитки в сумі 18592,75 грн. слід стягнути саме з власника земельної ділянки - відповідача ОСОБА_3

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 була відсутня під час пошкодження підземного газопроводу у с. Мстишин, а тому не повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду до уваги не беруться, оскільки вищевказана земельна ділянка належить на праві власності саме відповідачеві ОСОБА_3, яка несе тягар утримання вказаного майна.

Не впливають на висновок суду також доводи відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, висловлені в суді апеляційної інстанції, відносно того, що газопровід фактично прокладено з відхиленням від проектної документації та в деяких місцях він проходить по земельній ділянці ОСОБА_3, оскільки такий захід на кілька сантиметрів не перевищує розміру 15-метрової охоронної зони, визначеної п. 2 глави 4 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 липня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді