Справа № 447/731/15 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1522/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Пилипенка А.П.,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство (далі-ПАТ) «Всеукраїнський банк розвитку» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до суду з позовом (а.с.2-5), уточненим під час розгляду справи (а.с.84), з остаточними вимогами про солідарне стягнення з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №IKAPNAIG.123907.001 від 29 квітня 2013 року, яка станом на 12 червня 2015 року становила 318402 грн. 22 коп., з якої: 287547 грн. 02 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 8837 грн. 47 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1375 грн. 92 коп. - поточна заборгованість по процентам; 7894 грн. 96 коп. - прострочена заборгованість по процентам; 1464 грн. - заборгованість по комісії; 11282 грн. 85 коп. - пеня.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15.12.2015 року вказаний позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором в сумі 186174 грн. 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у дохід держави судовий збір в розмірі по 930 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення суду оскаржив позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», просить рішення скасуватиз підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що підписанням кредитного договору відповідач ОСОБА_3 засвідчив свою обізнаність із запропонованими умовами користування кредитними грошовими коштами, його волевиявлення було вільним і жодних застережень при підписанні договору він не зазначив. На думку апелянта, суд не дав належної правової оцінки умовам кредитного договору про право банку на отримання від позичальника щомісячної комісії за користування кредитними коштами, а також пені та процентів у підвищеному розмірі за прострочення виконання ним грошового зобов'язання. Апелянт зазначає, що висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог банку, є не обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (кредитодавцем) та ОСОБА_3 (позичальником) укладено кредитний договір №IKAPNAIG.123907.001, за умовами якого банк надав позичальнику на строк до 28 квітня 2020 року кредит в сумі 366000 грн. для купівлі автомобіля марки «VOLVO XC90», 2013 року випуску, шляхом перерахування вказаної суми коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу - ТзОВ «Трістар Авто Еліт» (п.1.2, 1.3, 1.7, 1.9 договору).

Процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 15,5% річних (п.1.4 договору).

Пунктом 1.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором щодо перерахування вказаної суми коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу - ТзОВ «Трістар Авто Еліт» виконав 29 квітня 2013 року (а.с.1), а позичальник ОСОБА_3 - порушив умови договору щодо сплати щомісячних платежів у розмірі та у строки, встановлені графіком погашення кредиту, оформленим як Додаток №2 до кредитного договору.

У відповідності до п.3.1.11 кредитного договору, у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами договору, банк має право, зокрема, змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та/або процентів за його використання, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

У відповідності до п.8.7 кредитного договору, всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними у договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача про вручення, відсутність адресата за вказаною адресою тощо.

Розділом 6 кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення своїх зобов'язань за цим договором.

У відповідності до п.6.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 31% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

За порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою дружини позичальника - ОСОБА_5 на підставі договору поруки, укладеного між нею та банком 29 квітня 2013 року (а.с.12-13).

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.20-22, 86-95), станом на 12 червня 2015 року за позичальником облікується заборгованість у розмірі 318402 грн. 22 коп., з якої: 287547 грн. 02 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 8837 грн. 47 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1375 грн. 92 коп. - поточна заборгованість по процентам; 7894 грн. 96 коп. - прострочена заборгованість по процентам; 1464 грн. - заборгованість по комісії; 11282 грн. 85 коп. - пеня.

Згідно поштового штемпеля на списку рекомендованих поштових відправлень банку, 13 березня 2015 року на адресу позичальника та поручителя було надіслано письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами в строк до 09 квітня 2015 року, але не пізніше 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення (а.с.28-30).

У визначений банком строк позичальник не виконав свого обов'язку по сплаті всієї суми заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, як із солідарних боржників, що відповідає укладеним між сторонами умовам кредитного договору та договору поруки, яка на момент пред'явлення позову до суду не була припинена, а також вимогами закону, які регулюють спірні правовідносини.

При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позичальнику безпідставно було нараховано комісію за весь період користування кредитними коштами в розмірі 19032 грн., проценти за ставкою 31% річних у розмірі 56410 грн. 22 коп. та пеню у розмірі 7985 грн. 79 коп. за прострочення сплати процентів за користування кредитом, обчислених за ставкою 31%.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони в цій частині є необґрунтованими і не відповідають проаналізованим вище умовам укладеного між сторонами кредитного договору, якими передбачено сплату позичальником щомісячно комісії у розмірі 0,20% від суми кредиту, як складову щомісячного платежу (п.1.6 договору) та підвищення процентної ставки до 31% у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості за кредитним договором (п.6.1 договору).

Посилання сторони відповідача на те, що нарахування позичальнику комісії у вказаному вище розмірі суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки положення кредитного договору в цій частині не були визнані в судовому порядку недійсними, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25 вересня 2013 року (Справа №6-80цс13).

Безпідставними є також доводи сторони відповідача про неправомірність збільшення позивачем в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки умова кредитного договору про сплату позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 31% (у розмірі подвійної процентної ставки за користування кредитом, визначеної п.1.4 кредитного договору - 15,5%) передбачена у розділі 6 кредитного договору, як один із видів відповідальності позичальника перед кредитодавцем за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором (п.6.1 договору).

У зв'язку з цим, безпідставними є посилання сторони відповідача на застосування судом до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 26 вересня 2012 року, щодо заборони банку з 10 січня 2009 року (з моменту набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року №661-УІ, яким ЦК України доповнено статтею 1056-1) в односторонньому порядку підвищувати встановлену кредитним договором фіксовану процентну ставу за користування кредитними коштами, оскільки за умовами укладеного між сторонами кредитного договору такі дії банку не свідчать про одностороннє підвищення розміру процентної ставки, умови та порядок для підвищення якої передбачені розділом 5 кредитного договору.

Отже, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором зі всіма її складовими частинами є законними, оскільки ґрунтуються на умовах кредитного договору.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру стягуваної з відповідачів у користь банку заборгованості за кредитними договором на суму 48000 грн., які позичальник сплатив на виконання умов договору під час розгляду справи в суді 17 червня 2015 року (15800 грн.), 11 вересня 2015 року (24000 грн.) та 29 жовтня 2015 року (9000 грн.), що підтверджується поданими ним квитанціями (а.с.60, 61, 107, 108, 109, 119) і не заперечується стороною позивача.

Таким чином, з урахуванням наведених вище мотивів, розмір заборгованості за кредитним договором, обрахований позивачем станом на 12 червня 2015 року, який підлягає солідарному стягненню з відповідачів у користь банку, становить 269602 грн. 22 коп. (318402 грн. 22 коп. - 48800 грн. = 269602 грн. 22 коп.), а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру стягуваної з відповідачів у користь позивача заборгованості за кредитним договором на підставі п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, збільшивши її розмір до 269602 грн. 22 коп.

У зв'язку із зміною рішення суду в цій частині, зміні підлягає й визначений судом розподіл судових витрат.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України й того, що позивач був звільнений від сплати судового збору на момент пред'явлення до суду вказаного позову, з відповідачів підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 2696 грн. (1% від суми задоволених вимог позивача) - по 1348 грн. з кожного.

Підлягають також відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2977 грн. 05 коп. (пропорційно до розміру задоволених апеляційним судом вимог) - по 1488 грн. 52 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 3, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року в частині визначення розміру стягуваної з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором №IKAPNAIG.123907.001 від 29 квітня 2013 року та в частині визначення стягуваного з них у дохід держави розміру судового збору змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №IKAPNAIG.123907.001 від 29 квітня 2013 року у розмірі 269602 (двісті шістдесят дев'ять тисяч шістсот дві) гривень 22 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у дохід держави судовий збір у розмірі 2696 (дві тисячі шістсот дев'яносто шість) гривень - по 1348 (одна тисяча триста сорок вісім) гривень з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 2977 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят сім) гривень 05 копійок - по 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 52 копійок з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.