Справа № 466/5317/15 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2929/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

За участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою пл.. 11,2кв.м. за адресою АДРЕСА_1 шляхом деблокування хвірток, прилеглих до будинку на АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає рішення незаконним. Зазначає, що ухвалою Верховного Суду України від 29.10.2002 року було визнано незаконність встановлення двох хвірток ОСОБА_4, тому визначення в резолютивній частині рішення хвірток в множині є неправильним. Також, в акті, складеному комісією ЛКП «Рясне-402» від 18.11.2015 року, який покладено в основу рішення, йдеться про одну хвіртку. Судом невірно встановлено площу ділянки, яка знаходиться в спільному користуванні, а отже невідомо про яку земельну ділянку йдеться в рішенні. Також, план земельної ділянки, яка перебуває в спільному користуванні, не досліджувався в судових засіданнях та у матеріалах справи відсутній. Крім цього, твердження суду про скарги до міліції є необґрунтованими, тому що насправді скарг щодо спору про хвіртку не було, а ті, що подані до суду - про інше та й не завірені належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з'явився, причин неявки не повідомив, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказана особа належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника на підтримання апеляційної скарги, позивача та її представника - в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючсь зокрема, на ст.ст. 152, 158 ЗК України та задовольняючи позов, виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29.03.2000 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні спільною ділянкою на АДРЕСА_1, земельна ділянка розмірами по периметру пл. 11,2 кв.м. виділена в спільне користування власників будинковолодінь АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_4 використовувати спільну ділянку для обслуговування будинку. На виконання рішення суду позивачкою встановлені хвіртки для проходу між ділянками. Актом ЛКП «Рясне-402» від 18.11.2015 р. встановлено, що при обстеженні вказаних земельних ділянок встановлено факт блокування хвірток між ділянками власниками будинку АДРЕСА_1, тобто відповідачами по справі. Такі дії відповідачів були предметом скарг, які направлялись позивачкою до Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області протягом 06.-09.2015 р. Відтак, у судовому засіданні встановлено факт чинення перешкод з боку відповідачів в користуванні позивачкою спірною земельною ділянкою, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами визнано, не оспорено та не спростовано, - позивач є власником будинку АДРЕСА_1. Між нею та володільцями та користувачами сусіднього будинку АДРЕСА_1 та відповідно суміжної ділянки (на даний час відповідачі по справі) з 2000 року виникають та тривають земельні спори з приводу користування частиною ділянки площею 11,2 кв.м, що розташована між будинками.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29.03.2000 року вказану спірну земельну ділянку було залишено у спільному постійному користуванні співвласників будинків АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та для проїзду до житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно.

Для користування вказаною ділянкою власником будинку АДРЕСА_1 влаштовано дві хвіртки зліва та справа від її будинку впритул до нього (схема розмежування суміжних землекористувань (а.с. 42).

Однак періодично, володільцями будинку АДРЕСА_1 «а» чиняться перешкоди власнику будинку АДРЕСА_1 у користуванні вказаною ділянкою. Так такі, що чинилися чоловіком та батьком відповідачів відповідно ОСОБА_8 були усунуті рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.09.2009 року.

На даний час такі перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою чиняться відповідачами, а саме блокуванням хвірток, шляхом їх зварювання у період 20-22.05.2015 року.

Вказане підтверджується фотознімками спірних блокованих зварюванням хвірток (а.с. 14-15); актами працівників ЛКП «Рясне-402» (а.с. 34, 74), зверненнями позивача та відповідями на такі з приводу конфліктів, що виникли з приводу користування спірною земельною ділянкою до органів внутрішніх справ (а.с. 35-41). Факт блокування хвірток не заперечили і відповідач та їх представник, що брали учать у розгляді справи у суді апеляційної інстанції. Відповідач, дії по блокуванню хвірток мотивує незаконністю рішень з приводу залишення спірної ділянки у спільному користуванні та безпекою своїх дітей, на яку, на її думку, посягає позивач та невідомі особи, які до неї приходять через спірну ділянку.

Зважаючи на наведене, а саме те, що відповідачами, без будь-яких на те правових підстав, блоковано належні позивачу хвіртки, за допомогою яких вона користується переданою у спільне користування земельною ділянкою, чим створені для неї протиправні перешкоди у користуванні такою ділянкою, - такі перешкоди їй як власнику будинку АДРЕСА_1 та користувачу спірної земельної ділянки слід усунути у спосіб вказаний нею як позовна вимога, а саме шляхом зобов'язання відповідачів такі усунути у спосіб деблокування її двох хвірток.

Зважаючи на вказане позов вірно задоволено судом першої інстанції.

Доводи про незаконність рішення суду першої інстанції з тих підстав, що у акті ЛКП «Рясне-402» від 18.11.2015 року йдеться про одну заблоковану хвіртку, спростовуються другим актом ЛКП (а.с. 74), згаданими фотознімками та поясненнями відповідача, згідно яких заблокованими є дві хвіртки позивача.

Посилання на невірність встановлення площі ділянки, що підлягала залишенню у спільному користуванні, а саме 11,2 кв.м. не слід вважати обґрунтованими, оскільки рішення суду, яким така площа встановлена набрало законної сили та є чинним на даний час.

Посилання на відсутність плану ділянок та не дослідження судом місця розташування спірної ділянки та хвірток, - спростовані наявною та дослідженою у судовому засіданні схемою розмежування суміжних землекористувань (а.с. 42), про яку йшлося вище.

Решта доводів апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, таку слід визнати необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає.

Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, зокрема ст.ст. 152, 158 ЗК України, ст.ст. 1-3, 11-13, 15, 16, 316-319, 321, 325, 373, 374, 377 ЦК України, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник