Номер провадження: 22-ц/785/5016/16
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CM-SME501/032/2008, відповідно до якого ЗАТ «ОТП Банк» видало ОСОБА_5 кредит у сумі 133 000 доларів США зі сплатою 5 відсотків річних, строком до 18 березня 2023 року.

З метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором, 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-SME501/032/2008/1, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором.

Також 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № SR-SME501/032/2008/1, відповідно до якого ОСОБА_4 поручилася перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором.

Однак, ОСОБА_3 за кредитним договором від 18 березня 2008 року за № CM-SME501/032/2008 свої зобов'язання перед банком належним чином не виконувала, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 07 грудня 2012 року, яка складає загальний розмір 645 890, 67 доларів США, що в еквіваленті дорівнює суму у розмірі 5 162 604 грн. 13 коп., з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 126 599, 09 доларів США; - заборгованість по відсоткам у розмірі 14 733, 66 доларів США; - пені за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 504 557, 92 доларів США.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути у солідарному порядку зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволений. Стягнуто у солідарному порядку зі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 645 890, 67 доларів США, що в еквіваленті дорівнює суму у розмірі 5 162 604 грн. 13 коп., також стягнуто зі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані усі обставини, що мають значення для справи, невірно оцінені докази, які містяться в матеріалах справи, судом не застосований строк позовної давності, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Інші сторони рішення суду не оскаржують.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

В судове засідання ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с.80-86 т.2).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Статтями 213, 214 ЦПК України, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення, суд вирішує, в тому числі, і такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним нормам та підлягає зміні з підставі п.п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № CM-SME501/032/2008, відповідно до якого ЗАТ «ОТП Банк» видало ОСОБА_3 кредит у сумі 133 000 доларів США із сплатою 5% річних, строком до 18 березня 2023 року (а. с. 6-21 т. 1).

З метою забезпечення зобов'язання, 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-SME501/032/2008/1, відповідно до якого ОСОБА_2 поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № CM-SME501/032/2008 (а. с. 33-34 т. 1).

Також 18 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено окремий договір поруки № SR-SME501/032/2008/1, відповідно до якого ОСОБА_4 поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № CM-SME501/032/2008 (а. с. 35-36 т. 1).

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо кредитного договору від 18 березня 2008 року за № CM-SME501/032/2008/1 належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у розмірі 645 890 доларів 67 центів, що в еквіваленті дорівнює суму у розмірі 5 162 604 гривні 13 копійок, з яких: 126.599 доларів 09 центів США - заборгованість за кредитом;14 733 долара 66 центів США - заборгованість по відсоткам; 504 557 доларів 92 цента США - пеня за прострочення виконання зобов'язань.

ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів, майна ЗАТ «ОТП Банк», що підтверджується статутом ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 44-45 т.1).

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а. с. 49- 52 т. 1).

Правонаступником ПАТ «ОТП Банк» є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право вимагати від ОСОБА_3 виконання своїх зобов'язань щодо кредитного договору від 18 березня 2008 року за № CM-SME501/032/2008, у зв'язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та стягуючи солідарно суму боргу з боржника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до такого висновку помилково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не було встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки з поручителями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були укладені окремі договори поруки, між ними не виникло солідарної відповідальності, у кожного з поручителів виникла солідарна відповідальність тільки з боржником.

Тому судова колегія прийшла до висновку про стягнення заборгованості з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з урахуванням ст. 543 ЦК України.

З наведених підстав, колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду в частині солідарного стягнення зі всіх відповідачів заборгованості на користь позивача, яка виникла внаслідок неналежного виконання договору кредиту за № CM- SME501/032/2008, від 18 березня 2008 року та договору поруки № SR-SME501/032/2008/1, року з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 солідарно, а також внаслідок неналежного виконання договору кредиту за № CM-SME501/032/2008, від 18 березня 2008 року та договору поруки № SR-SME501/032/2008/1, від 18 березня 2008 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що до спірних правовідносин судом не застосовано строки позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Також, відповідно доп.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною першою статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із заявою про застосування позовної давності відповідач ОСОБА_2 до суду першої інстанції не звертався, а також з урахуванням того, що він був сповіщений належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції (а.с. 64, 67т. 1), а також в заяві про перегляд заочного рішення, також не заявляв клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.226, 228 т. 1), а тому у суду не має правових підстави для застосуванням судом позовної давності.

Пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказана частина статті 11 Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року по справі №6-239цс14 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не було зменшено розмір неустойки, яка значно перевищую заборгованість за кредитом, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, які містять в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Однак, в матеріалах справи, не має жодного доказу про існування обставин, які мають істотне значення, для того, щоб суд мав можливість застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити неустойку (пеню).

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в іншій частині залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року - змінити.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», МФО 300528, , заборгованість за кредитним договором у сумі 645890 (шістсот сорок п'ять тисяч вісімсот дев'яносто) доларів 67 (шістдесят сім) центів США, що в еквіваленті дорівнює суму у розмірі 5162604 (п'ять мільйонів сто шістдесят дві тисячі шістсот чотири) гривні 13 (тринадцять) копійок.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», МФО 300528, , заборгованість за кредитним договором у сумі 645890 (шістсот сорок п'ять тисяч вісімсот дев'яносто) доларів 67 (шістдесят сім) центів США, що в еквіваленті дорівнює суму у розмірі 5162604 (п'ять мільйонів сто шістдесят дві тисячі шістсот чотири) гривні 13 (тринадцять) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Ю.І. Кравець

______________________________________ В.П.Фальчук