У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання боргової розписки недійсною, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 81 510 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 9 лютого 2015 року він передав ОСОБА_3 у борг грошові кошти у розмірі 81 510 грн, про що останнім складено розписку.

На час звернення до суду з позовом ОСОБА_3 відмовляється повернути грошові кошти за договором позики.

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати боргову розписку від 09 лютого 2015 року недійсною.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що він не отримував грошових коштів від ОСОБА_2; у нього не було вільного волевиявлення на складання вказаної розписки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині вирішення первісного позову та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 81 510 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 09 лютого 2015 року ОСОБА_3 склав розписку про те, що він бере в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 81 510 грн, які зобов'язується повернути до 01 березня 2015 року (а. с. 65).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що в складеній ОСОБА_3 розписці словосполучення «беру в борг» не має ознаки закінченої дії, а тому не може бути підтвердженням передачі позивачем грошових коштів відповідачу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та ухваливши нове рішення про задоволення первісного позову, апеляційний суд виходив із того, що договір позики є укладеним із моменту передання грошей, тому висновок суду першої інстанції про те, що словосполучення «беру в борг» не має ознаки закінченої дії, а тому не може бути підтвердженням передачі позивачем грошових коштів відповідачу, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Установивши, що на підтвердження факту отримання грошових коштів у позику ОСОБА_3 складено розписку, а також давши належну оцінку змісту цієї розписки, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутній договір позики, а розписка позичальника таким не є, не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки за змістом ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Колегія суддів не погоджується із посилання заявника на те, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 про складання розписки за її присутності і без передачі грошових коштів, оскільки як правильно вказав апеляційний суд, за встановлених судами обставин справи та підстав позову, рішення суду у цій справі не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця ( ст. 1051 ЦК України ).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко