Справа № 524/3082/16-ц
Провадження №2-з/524/26/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В

29 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фату проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на ? частину квартири, яка була передана судді в порядку черговості 04 травня 2016 року. Крім того, одночасно надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 04 травня 2016 року відкрито провадження у справі, залучено сторони та призначено справу до розгляду.

Позивач просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 4697.

Вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява відповідає за змістом ч.2 ст.151 ЦПК України та оплачена судовим збором.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, а відповідно ч. 3 ст. 151 цього Кодексу, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У ч.3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд вважає, що у звязку з поданням позову і до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи по забезпеченню позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, оскільки невжиття відповідних заходів по забезпеченню позову може призвести до порушення законних прав та інтересів позивача, а також може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 4697.

Копію ухвали направити сторонам у справі та в Автозаводський ВДВС по місту Кременчуку Кременчуцького міськрайонного управління юстиції, а обтяження - до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області.

Ухвалу виконати негайно.

Попередити начальників та їх заступників Автозаводський ВДВС по місту Кременчуку Кременчуцького міськрайонного управління юстиції, Управління державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області про кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України за невиконання ухвали.

Про виконання даної ухвали повідомити Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 39600 АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 39600 АДРЕСА_3.

Інші відомості про сторін не відомі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж п'яти днів з дня одержання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: